ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
іменем України
Справа №661/1092/20 
Провадження №22ц/819/861/21

15 квітня 2021року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:
головуючий - Бездрабко В.О.,
судді:  Майданік В.В., Приходько Л.А.,
секретар судового засідання : Пащекун К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 08 лютого 2021 року, постановлену під головуванням судді Червоненка Д.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області про позбавлення батьківських прав,
                                                           ВСТАНОВИВ :

У березні 2020року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов мотивований тим, що відповідач свої обов`язки по вихованню та утриманню дитини не виконує, про дитину не піклується, стосунки з сином не підтримує, не цікавиться його здоров`ям та успіхами; має заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В нотаріально посвідченій заяві від 16 січня 2020року ОСОБА_2 не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_3 .
З 13 липня 2012 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , який здійснює повне виховання та виконує батьківські обов`язки щодо дитини.
Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 08 лютого 2021року у задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відмовлено.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вказав, що в ході розгляду справи не встановлено свідомого нехтування відповідачем ОСОБА_2 своїми батьківськими обов`язками, який через розірвання стосунків з позивачкою та наявністю певного конфлікту між ними не зміг дійти порозуміння у питаннях виховання спільної дитини - сина ОСОБА_3 , проте намагався підтримувати відносини із сином, відвідував його у дитячому садочку, школі, виявляв до нього інтерес і проявляв увагу, наразі категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, а також сплачує наявну заборгованість по аліментам, наявність якої не є достатньою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом відповідальності, необхідність застосування якого за обставинами справи судом не встановлено.
При цьому, суд першої інстанції критично оцінив висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області від 19 серпня 2020 року № 33/3060, вказавши, що висновок не містить належного обґрунтування доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки у висновку відсутнє посиланням на докази винної поведінки відповідача щодо нехтування батьківськими обов`язками або свідомого ухилення останнього від їх виконання; не надано аргументів стосовно неможливості зміни поведінку відповідача у кращу сторону та не зазначено відомості про заходи, які вживались органами опіки та піклування для цього.
Не погодившись із рішенням суду від 08 лютого 2021року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, пославшись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Скарга мотивована тим, що дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні з березня 2010року, відповідач не виконує батьківські обов`язки, не спілкується із сином, не приймає участі в його вихованні і утриманні, має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 93295,01грн. Посилання відповідача на те, що він не знав про прийняте судом рішення про стягнення з нього аліментів, не спростовує його обов`язок по вихованню, утриманню, лікуванню, духовному розвитку дитини. Син не бажає спілкуватися з ОСОБА_2 та вважає своїм батьком чоловіка матері - ОСОБА_4 , який тривалий час здійснює повне виховання та виконує батьківські обов`язки відносно ОСОБА_5 . Вважає, що одного бажання відповідача бути батьком для сина, висловленим в суді, без реального виконання батьківських обов`язків є недостатнім для відмови у задоволенні позову.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу адвокат Сидоренко Н.О., діючи в інтересах ОСОБА_2 , зазначила, що відповідач любить свого сина, бажає брати активну участь у його житті, спілкуватися з сином, проводити спільно час та займатися його вихованням. Однак у зв`язку із негативними стосунками між відповідачем та позивачем, ОСОБА_2 не може повноцінно спілкуватися із сином, так як це призводить до напружених стосунків між дитиною та матір`ю, що негативно вливає на сина. ОСОБА_1 відмовлялася приймати від нього кошти на утримання сина, а про прийняте рішення суду про стягнення з нього аліментів відповідач не знав й наразі намагається погасити існуючу заборгованість. Вказав, що метою позбавлення відповідача батьківських прав є бажання позивача вивести дитину за кордон, без згоди батька.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник адвокат Рева С.Л. апеляційну скаргу просили задовольнити, з підстав викладених у скарзі.
ОСОБА_2 та його представник адвокат Сидоренко Н.О. до суду не з`явилися, подавши заяви про відкладення розгляду справи, але поважних причин, з якими процесуальний закон пов`язує можливість відкладення слухання справи не навели. Справа розглядається в порядку ст.372 ч.2 ЦПК України.
У заяві від 13 квітня 2021року орган опіки та піклування виконавчого комітету Новокаховської міської ради просив розгляд справи провести у відсутність їх представника.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та її представника, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно акту про проживання в житловому приміщенні від 05 серпня 2020 року ОСОБА_3 , 2007 року народження, мешкає з матір`ю ОСОБА_1 , з березня 2010 року за адресою: АДРЕСА_1 .
З висновку №33/3060 від 19 серпня 2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно сина ОСОБА_6 , 2007 р.н., наданого виконавчим комітетом Новокаховської міської ради, вбачається, що на основі наданих матеріалів, а саме: довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , витягу з історії розвитку ОСОБА_3 , письмових пояснень ОСОБА_2 , малолітнього ОСОБА_3 , акта обстеження умов проживання дитини, акту обстеження умов проживання батька, письмових пояснень свідків, інформації з закладів освіти про стан виконання батьківських обов`язків відповідачем, витягу історії розвитку ОСОБА_3 , акта ОСББ «Родина НК», повідомлення Новокаховського ВП ГУНП щодо розпочатого досудового розслідування у кримінальній справі відносно ОСОБА_2 за несплату аліментів, розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, та пояснень батьків ОСОБА_5 , думки дитини, яка стала вагомою при прийнятті рішення, комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Новокаховської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 .
Відповідно до розрахунку заборгованості від 01 червня 2020 року, наданого Новокаховським  відділом ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) заборгованість за виконавчим листом  № 2-970 від 12 квітня 2010 року, виданим Новокаховським міським судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання дитини - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи з 29 березні 2010 року і до досягнення дитиною повноліття, станом на 01 червня 2020 року заборгованість складає 93295,01 грн.
Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 22 липня 2020 року внесено відомості відносно ОСОБА_2 , попередня кваліфікація проступку за ч.1 ст.164 КК України, за несплату ним аліментів на утримання неповнолітнього сина з 29 березня 2010 року, кримінальне провадження № 12020235070000099.
Під час розгляду справи відповідачем було надано квитанції від 17 червня та 01 грудня 2020 року про сплату ним коштів в рахунок погашення заборгованості по аліментам у розмірі 1400,00 грн та 4500,00грн., відповідно.
У нотаріально посвідченій заяві від 16 січня 2020 року ОСОБА_2 не заперечував щодо задоволення майбутнього позову ОСОБА_1 про позбавлення його батьківських прав та обов`язків стосовно малолітнього сина  ОСОБА_3 .
У письмових поясненнях щодо участі батька у навчанні та вихованні дитини ОСОБА_3 , наданих закладом дошкільної освіти ясла-садок загального типу № 8 «Черьомушки» Новокаховської міської ради, який дитина відвідувала з 2010 по 2014 рік, зазначено, що за проханням ОСОБА_1 батьку не дозволялось забирати хлопчинка додому, працівникам закладу дозволялося віддавати дитину батьку для прогулянки та спілкування (на території дитсадка), останній приходив з гостинцями, з подарунками, іграшками. Хлопчик залюбки спілкувався з батьком і сумував, коли розлучались.
Відповідно до інформації зазначеної у довідці №154 від 02.06.2020 року про участь батька учня 1-Б ОСОБА_3 у шкільному житті дитини, наданої ЗОШ №3 I-III ступенів, батько дитини - ОСОБА_2 постійно спілкувався з класним керівником, адміністрацією школи з питань навчальних досягнень сина ОСОБА_5 , цікавився шкільним життям дитини. Син з радістю зустрічав батька, спілкувався під час перерв, отримував від нього подарунки.
З довідки №106 від 04 червня 2020 року ЗОШ №3 I-III ступенів, де навчається ОСОБА_8 , встановлено, що ОСОБА_2 неодноразово приходив до школи, зустрічі дитини  з рідним батьком були короткі, але хлопець отримував моральну підтримку, виглядав задоволеним та щасливим.
Рішенням виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області від 21грудня 2010 року  № 540 про вирішення спорів щодо участі у вихованні малолітніх дітей, встановлено ОСОБА_2 дні та години для спілкування з малолітнім сином ОСОБА_3 : кожної суботи з 10-00 до 20-00 та кожної неділі з 10-00 до 19-00, а матері дитини  ОСОБА_9 , цим рішенням  заборонено чинити перешкоди у спілкуванні батька з малолітнім сином.

Позиція апеляційного суду

Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частини друга та третя статті 51 Конституції України).
            В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII).
            Частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 13 СК України).
При розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (згідно із частиною четвертою статті 19 СК України). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина п`ята статті 19 СК України).
            Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).
            Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (частини друга та третя статті 150 СК України).
            Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частини перша, друга та четверта статті 155 СК України).
Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (частина друга статті 157 СК України).
            Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (частина перша статті 159 СК України).
            Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини (частина перша статті 164 СК України).
            Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (частини друга та третя статті 171 СК України).
            Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону про охорону дитинства).
            Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону про охорону дитинства).
            Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками ( пункт 16 постанови Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголосив на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
            Разом із цим, колегія суддів звертає звагу, що самого тільки факту заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав не достатньо, щоб підтвердити наявність справжнього та належного інтересу відповідача до власної неповнолітньої дитини. 
       Звернувшись до суду із позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, позивач вказала, що відповідач свої обов`язки по вихованню та утриманню неповнолітньої дитини не виконує, про сина не піклується та стосунки з ним не підтримує, не цікавиться його здоров`ям та успіхами; має заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
       Під час розгляду справи ОСОБА_2 не довів належного виконання ним батьківських обов`язків відносно сина, рідкі та короткочасні побачення з яким не можуть свідчити про достатність уваги батька до виховання дитини, прийняття достатньої участі у його житті, забезпечення дитині належного утримання, тощо.
       Не визнавши доводи позову та апеляційної скарги, ОСОБА_2 вказав, що позивачем створюються перешкоди для його спілкування з дитиною, проте не довів, що за наявності рішення виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області від 21 грудня 2010року №540 про вирішення спору щодо участі у вихованні дитини та визначення днів та часу для спілкування із сином, ним вчинялися дії спрямовані на реалізацію цього рішення або він скористався наданим йому правом, передбаченим частиною першою статті 159 СК України, на звернення до суду із позовом про усунення перешкод, якщо такі чинилися, про що стверджує відповідач та свідки.
       Колегія суддів звертає увагу, що серед іншого фінансове забезпечення неповнолітньої дитини є обов`язком її батьків, а відтак відповідачу слід вжити невідкладних заходів щодо погашення заборгованості по аліментах та забезпечення гідного утримання дитини. В противному випадку, дії відповідача можуть бути розцінені як ухилення від ефективного виконання своїх батьківських обов`язків, що може бути підставою застосування статті 164 СК України. 
       Ураховуючи встановлені судом першої інстанції обставини справи, норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо відсутні на час розгляду справи правових підстав для застосування відносно ОСОБА_2 такої крайньої мірі як позбавлення його батьківських прав. 
Разом із цим, ураховуючи не зовсім відповідальне ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов`язків, яке виразилось у рідких зустрічах із сином, не прийняття ним належної участі у вихованні, навчанні та розвитку дитини, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не прийняття достатньої участі в утриманні дитини, колегія суддів вважає за необхідне відреагувати на наведене та попередити відповідача про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків.
       З огляду на викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 08 лютого 2021 року зміні, шляхом доповнення його резолютивної частини абзацом про попередження відповідача ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 08 лютого 2021 року змінити, доповнивши резолютивну частину рішення абзацом :
Попередити відповідача ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на органи опіки та піклування виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складений 22 квітня 2021року.

Головуючий:                                                                 В.О. Бездрабко

Судді:                                                                          В.В. Майданік
                                                                               
                                                                                                                                                   Л.А. Приходько