Дата документу  Справа № 311/530/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №311/530/21                                                Головуючий в 1 інст. Нікандрова С.О.
Провадження №33/807/362/21                                                Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року                                                         місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю  ОСОБА_1 , розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Василівського районного суду Запорізької області від 15 квітня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого заступником лікаря Малобілозерської ветеринарної лікарні, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто судовий збір. 

Згідно з оскаржуваною постановою, 07.02.2021 року о 23 годині 50 хвилин у м. Василівка по вул. Берегова, громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2102, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в приміщенні Василівської БЛІЛ. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції,  ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що суд розглянув справу з обвинувальним ухилом. Зазначає, що відеозапис, на якому зафіксоване правопорушення, судом отриманий у не правовий спосіб, оскільки у справі немає жодної ухвали суду про витребування відеозапису. Також зазначає, що не дивлячись на закінчення терміну зберігання відеозапису (30 діб з моменту збереження відео на сервер), його було надано суду, за відсутності документів про продовження його зберігання. На відео не зазначено дати та часу. Вказує, що суд незаконно допитав поліцейського у якості свідка. Стверджує, що він не відмовлявся від огляду у встановленому законом порядку, а наполягав на проведенні огляду на місці зупинки за допомогою тестеру, однак йому відмовили. В матеріалах справи відсутнє направлення на огляд з позначеною в ньому відмовою, його не було відсторонено від керування транспортним засобом та поліцейськими не надано відео з нагрудних реєстраторів, на якому зафіксований факт його вимоги пройти огляд на місці зупинки за допомогою тестеру. Оскільки поліцейські при складанні протоколу вказали, що водій відмовився від проходження медичного огляду, то це є підставою для винесення рішення на користь особи, яка притягається до відповідальності, і свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, так як вимагати їхати для огляду в медичний заклад поліцейські могли тільки у разі його відмови від огляду на місці. Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
       
Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Місцевий суд дотримався вище вказаних вимог закону. 

Відповідаючи на доводи апелянта суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, матеріали справи, які були також і у розпорядженні суду першої інстанції містять протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 103254 від 08.02.2021 року (а.с. 1), рапорт поліцейського (а.с. 3), письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 4,5), висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 7), відеозапис події (а.с. 37).

Місцевий суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 щодо витребування відеозапису, на якому зафіксоване правопорушення без винесення відповідної ухвали, не знайшли свого об`єктивного підтвердження. Суд першої інстанції в разі необхідності має право вживати заходів, передбачених Кодексом, щодо виявлення та витребування доказів з метою всебічності судового розгляду. Суд наділений ініціативою, спрямованою на виявлення реальних обставин справи в судовому провадженні. При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено обов`язкове винесення процесуальних рішень у формі постанови про витребування доказів, а зміст витребуваного доказу суду заздалегідь не відомий.

Доводи апеляційної скарги про відсутність документів про продовження зберігання відеозапису на сервері не спростовують факту наявності даного доказу, а зміст оглянутого відео не оспорюється апелянтом та, навпаки,  ОСОБА_1 підтверджені події, що зафіксовані за його участю.

Відсутність на відеозаписі дати та часу пов`язані із технічними особливостями, не впливає на встановлені факти керування ОСОБА_1 транспортним засобом та обставини його перебування у медичному закладі і відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що суд допитав працівника поліції, як свідка, який ним не може бути, то апеляційний суд зазначає, що його пояснення не суперечать матеріалам справи, не доповнюють їх або якимось чином впливають на рішення суду щодо винуватості ОСОБА_1 , а тому районний суд проявив повноту та всебічність при з`ясуванні обставин справи, про що йдеться в ст. 245 КУпАП.

З цього приводу слід додатково зауважити, що матеріали справи містять інші докази, які відповідають критерію достатності та слугують підтвердженням висновку суду першої інстанції.

В частині, доводів апеляційної скарги, що стосується відсутності направлення на огляд, то ОСОБА_1 притягнуто за відмову від його проходження. Та обставина, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, не може свідчити про порушення процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення його результатів.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від огляду у встановленому законом порядку, а наполягав на проведенні огляду на місці зупинки за допомогою тестеру, однак йому відмовили, спростовуються відеозаписом, який був переглянутий в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, зміст якого вказує на відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки та наполяганні на огляді в медичному закладі. 

Також з відеозапису вбачається, що після візуального огляду лікарем, ОСОБА_1 категорично відмовився від його подальшого проходження медичного огляду шляхом продуття у газоаналізатор. 

Пояснення ОСОБА_1 щодо побоювань заразитися коронавірусом апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки йому було запропоновано пройти огляд шляхом продуття алкотесту з наданням одноразової трубки, яка мала герметичне пакування, про що неодноразово наголошував як працівник медичного закладу, так і працівник патрульної поліції у присутності якого проводився медичний огляд.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, що є самостійною підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. 

Інші доводи апелянта мають формальний характер, доказів щодо відсутності провини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху, є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 15 квітня 2021 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник