УХВАЛА

12 квітня 2021 року 
м. Київ

Справа №  925/756/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Кібенко О.Р., Стратієнко Л.В., 

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця"

на рішення Господарського суду Черкаської області
(суддя Довгань К.І.)
від 17.08.2020

та постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий - Коробенко Г.П., судді: Агрикова О.В., Чорногуз М.Г.)
від 15.02.2021

у справі за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця"
до Приватного акціонерного товариства "Азот"
про стягнення 72 660,50 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 17.08.2020 у справі № 925/756/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2021, відмовлено у задоволенні позову.

12.03.2021 Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулося з касаційною скаргою на судові рішення, в якій просить  їх скасувати.

02.04.2021 до Верховного Суду надійшли заперечення Приватного акціонерного товариства "Азот" проти відкриття касаційного провадження у справі № 925/756/20. Відповідач вважає, що відсутні належні обґрунтування, які можуть бути, у розумінні частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, підставами для відкриття касаційного провадження у малозначній справі та просить відмовити у такому відкритті.

Вивчивши касаційну скаргу та заперечення проти відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких мотивів.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 9 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справа, що розглядається, є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (100 х 2270,00 грн).

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Скаржник зазначає, що справа є малозначною, проте підлягає оскарженню за підпунктами "а", "в" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував частину 3 статті 551, частину 1 статті 909 Цивільного кодексу України, статтю 233, частину 1 статті 307 Господарського кодексу України, статей 24, 118, 122 Статуту залізниць України. Постанова апеляційного суду протирічить правовим висновкам Верховного Суду від 12.02.2018 у справі № 906/434/17, від 20.03.2018 у справі № 925/1025/17, від 05.02.2019 у справі № 914/2339/17, від 05.07.2018 у справі № 925/1256/17, а також роз'ясненням президії Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2020 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" щодо способу визначення маси вантажу.

Скаржник вважає, що розгляд справи має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики застосування статті 122 Статуту залізниць України в частині стягнення з вантажовідправника штрафу незалежно від наявності збитків та наслідків, а також можливості його зменшення. 

Вивчивши доводи скаржника щодо наявності підстав для оскарження судових рішень у справі за підпунктами "а", "в" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що заявлені вимоги позивача є необґрунтованими, не доведені належними та допустимими доказами, які б підтверджували наявність підстав для покладення на відповідача матеріальної відповідальності у вигляді нарахованого штрафу, посилаючись на те, що фактично зважування на станціях відбувалось на вагах різного типу та різними способами, а тому посилання позивача на виявлення різниці маси вантажу саме внаслідок неправильного зазначення маси вантажу є необґрунтованими.

Відмовляючи у стягненні з відповідача штрафу, місцевий господарський суд виходив з того, що правові підстави для його стягнення відсутні, оскільки комерційний акт № 476003/7 від 11.03.2020, на підставі якого зараховано штраф, складений з порушенням Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, позивачем не надано належних доказів, на підставі яких відповідач може бути притягнутий до відповідальності за неправильно зазначену масу вантажу у вказаній накладній.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив про неможливість встановити з матеріалів справи те, що обидві сторони взагалі дотрималися технічних вимог своїх вагів про швидкість пересування вантажу на вагонних вагах при кожному зважуванні.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку й становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значущістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Втім, наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки зазначені доводи скаржника зводяться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного викладення обставин справи, і в цілому до заперечення результату розгляду справи.

Скаржник зазначає про неоднакове трактування та відсутність єдності застосування статті 122 Статуту залізниць України, що призводить до формування неправильної правозастосовної практики в подібних правовідносинах, проте у касаційній скарзі не наводить таку судову практику (номери справ та дати судових рішень).

Посилання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" на протиріччя оскаржуваної постанови правовим висновкам Верховного Суду від 12.02.2018 у справі № 906/434/17, від 20.03.2018 у справі № 925/1025/17, від 05.02.2019 у справі № 914/2339/17, від 05.07.2018 у справі № 925/1256/17  Верховний Суд відхиляє з огляду на те, що правовий висновок у цій справі, не доводить наявності неоднакового застосування судом одних і тих самих норм права, а свідчить лише про наявність у даних справах різних істотних обставин, підтверджених/непідтверджених належними та допустимими доказами, в залежності від яких і були постановлені відповідні судові рішення.

Крім того, роз'яснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2020 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" не є джерелом права при застосуванні норми права до спірних правовідносин у розумінні частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України. 

Отже, Верховний Суд вважає, що скаржник у касаційній скарзі не довів обґрунтованість питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Також Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" не обґрунтовує, у чому полягає значний суспільний інтерес до цієї справи чи виняткове значення для скаржника.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи на конкретні обставини цієї справи та відсутність випадків, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 цього Кодексу, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження Верховний Суд не розглядає клопотання про поновлення строку касаційного оскарження.

Керуючись нормами статті 234, пункту 2 частини 3 статті 287, пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 925/756/20 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.08.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2021.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                              І. Кондратова

Судді                                                                                           О. Кібенко 

                                                                                           Л. Стратієнко