ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" травня 2021 р.                                                                     Справа №914/2699/15

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого - судді                                        Кравчук Н.М.
суддів                                                            Мирутенко О.Л. 
                                                                      Скрипчук О.С. 
секретар судового засідання Кобзар О.В.
розглянувши           апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за вих. № В-3 від 29.12.2020 (вх. № ЗАГС 01-05/154/21 від 12.01.2021)
на ухвалу                    Господарського суду Львівської області від 16.12.2020 (головуючий суддя Крупник Р.В., судді М.В. Юркевич, Б.І. Яворський, повний текст ухвали складено та підписано 21.12.2020) винесену за результатами розгляду скарги на дії державного виконавця
у справі                    № 914/2699/15
за первісним позовом: Споживчого кооперативу “Степана Бандери” (надалі СК “Степана Бандери”), м. Тернопіль
до відповідача:          Товариства з обмеженою відповідальністю “Будова-Захід” (надалі ТзОВ “Будова-Захід”), с. Смільне, Бродівський район, Львівська область
про                              стягнення заборгованості

за зустрічним позовом: ТзОВ “Будова-Захід”, с. Смільне, Бродівський район, Львівська область
до відповідача:          СК “Степана Бандери”, м. Тернопіль
про                              розірвання договору будівельного підряду від 17.07.2012 № 29а/12-Т та стягнення збитків у розмірі 396318,93 грн.

за участю представників учасників справи:
від Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області: Семен І.Р. – головний державний виконавець 
від Бродівського районному відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції: не з`явилися
від СК “Степана Бандери”: не з`явилися 
від ТзОВ “Будова-Захід”: Калужна С.Р. – адвокат (ордер серії ВО № 101197 від -1.02.2021)
ВСТАНОВИВ:
ТзОВ “Будова-Захід” звернулося до Господарського суду Львівської області з скаргою на дії державного виконавця, у якій просило суд:
1) визнати неправомірними дії заступника начальника Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) - начальника управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Бассараб Т.Ю. щодо проведення перевірки та винесення постанови від 12.10.2020 № 52078220/11 про результати перевірки виконавчого провадження;
2) визнати неправомірною та скасувати постанову заступника начальника Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) - начальника управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Бассараб Т.Ю. від 12.10.2020 №52078220/11 про результати перевірки виконавчого провадження;
3) визнати неправомірною та скасувати постанову в.о. начальника відділу Бродівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мазурик Н.М. від 19.10.2020 у межах виконавчого провадження №52078220 про скасування процесуального документа;
4) визнати незаконними дії в.о. начальника відділу Бродівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мазурик Н.М. щодо відновлення виконавчого провадження №52078220;
5) визнати неправомірною та скасувати постанову в.о. начальника відділу Бродівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мазурик Н.М. від 27.10.2020р. у межах виконавчого провадження №52078220 про відкриття виконавчого провадження;
6) визнати неправомірною та скасувати постанову в.о. начальника відділу Бродівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мазурик Н.М. від 27.10.2020 у межах виконавчого провадження №52078220 про повернення виконавчого провадження стягувачу;
7) визнати незаконними дії в.о. начальника відділу Бродівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мазурик Н.М. щодо встановлення строку повторного пред`явлення для виконання виконавчого листа в строк до 27.10.2023.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.12.2020 у справі №914/2699/15 скаргу ТзОВ “Будова-Захід” на дії державного виконавця задоволено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що перевірку виконавчого провадження ВП № 52078220 начальник управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області здійснював на підставі скарги СК “Степана Бандери”, а не з власної ініціативи, порушуючи вимоги ст. 74 ЗУ “Про виконавче провадження”. Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції своїми діями щодо розгляду скарги СК “Степана Бандери” та здійснення перевірки матеріалів виконавчого провадження №52078220, за результатами якої винесено оскаржувану постанову №52078220/11 від 12.10.2020,  фактично поновило істотно пропущені строки на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження №52078220 від 27.03.2017 за відсутності для цього відповідних повноважень та  обґрунтованих підстав. Таким чином, місцевий господарський суд дійшов висновку, що дії в.о. начальника Управління при витребуванні матеріалів та проведенні перевірки є неправомірними, а постанова №52078220/11 від 12.10.2020 – незаконною. 
Окрім того, місцевий господарський суд дійшов висновку, що враховуючи те, що в.о. начальника відділу Бродівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) скасовував постанову про закінчення виконавчого провадження від 27.03.2017 та вчиняв дії щодо відновлення виконавчого провадження ВП №52078220 на виконання незаконної постанови №52078220/11 від 12.10.2020, то такі дії та  відповідні постанови підлягають визнанню неправомірними та скасуванню. З огляду на неправомірне відкриття виконавчого провадження ВП №52078220 незаконною також є постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.10.2020 із зазначенням в ній того, що виконавчий документ може бути пред`явленим до виконання в строк до 27.10.2023.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області оскаржило її в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що ухвала суду є необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема, апелянт звертає увагу суду на те, що у своїй скарзі ТзОВ “Будова-Захід” просило скасувати постанову в.о. заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції – начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області, що не передбачено вимогами ГПК України. 
Окрім того, скаржник вважає, що місцевим господарським судом не було взято до уваги доводів СК “Степана Бандери” про те, що 17.09.2020 ним було подано заяву на проведення перевірки на підставі  ЗУ “Про звернення громадян”, строк подачі котрої цим законом не обмежено, а не скаргу на постанову виконавця від 27.03.2017 , передбачену ст. 74 ЗУ “Про виконавче провадження”. 
В судовому засіданні представник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції доводи апеляційної скарги підтримав повністю.
Представник ТзОВ “Будова-Захід” проти доводів апеляційної скарги заперечив з підстав,  наведених в відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх. № ЗАГС 01-04/742/21 від 03.02.2021), ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обґрунтовано, відтак, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
СК “Степана Бандери” участі уповноваженого представника в судовому засіданні 11.05.2021 не забезпечило, хоча належним чином було повідомлене про час, дату та місце розгляду справи. 
Бродівський районний відділ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції участі уповноваженого представника в жодному судовому засіданні не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, жодних пояснень стосовно апеляційної скарги не подав.
Суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши учасників справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.
В провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа № 914/2699/15 за первісним позовом СК “Степана Бандери” до ТзОВ “Будова-Захід” про стягнення заборгованості 
та за зустрічним позовом ТзОВ “Будова-Захід” до СК “Степана Бандери” про розірвання договору будівельного підряду від 17.07.2012 № 29а/12-Т та стягнення збитків у розмірі 396318,93 грн.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.03.2016 у справі № 914/2699/15 затверджено мирову угоду від 23.03.2016, укладену між СК “Степана Бандери” та ТзОВ “Будова-Захід”, провадження у справі припинено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 80 ГПК України.
Згідно умов п. 3 Мирової угоди ТзОВ “Будова-Захід” зобов`язується перерахувати до 23.04.2016 включно на розрахунковий рахунок СК “Степана Бандери”, вказаний у даній угоді, кошти одержані від членів СК “Степана Бандери” в сумі 2327261,56 грн, які сплачені на виконання вищевказаного договору будівельного підряду № 29а/12-Т від 17.07.2012 та тристоронніх угод укладених між членами СК “Степана Бандери”, СК “Степана Бандери” та ТзОВ “Будова-Захід”. Датою виконання зобов`язання ТзОВ “Будова-Захід” вважається дата відправлення коштів. У разі ненадання СК “Степана Бандери” копій вказаних договорів про відступлення права вимоги у встановлений строк, строк оплати коштів на користь СК “Степана Бандери” відтерміновується до надання таких копій. У разі не оплати ТзОВ “Будова-Захід” коштів у повному обсязі на користь СК “Степана Бандери” в установлені терміни передбачені даною угодою, ТзОВ “Будова-Захід” оплачує на користь СК “Степана Бандери” штраф у розмірі 100% від несплаченої суми до 23.05.2016.
У зв`язку з невиконанням ТзОВ “Будова-Захід” умов мирової угоди, 31.08.2016 СК “Степана Бандери” звернувся до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області з заявою про примусове виконання ухвали.
05.09.2016 головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52078220 щодо стягнення з ТзОВ “Будова-Захід” заборгованості в сумі  2 327 261,67 грн та штрафу у розмірі 100% від несплаченої суми, нарахованого державним виконавцем  2 327 261,67 грн,  всього заборгованості на загальну суму 4 654 523,12 грн, боржнику надано семиденний строк з моменту винесення постанови для самостійного виконання виконавчого документу. 
Оскільки у строк, визначений постановою про відкриття виконавчого провадження боржником виконавчий документ виконаний не був, 22.09.2016 головним державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
27.09.2016 винесено постанови про арешт коштів боржника.
09.03.2017 Львівським апеляційним господарським судом ухвалено постанову у справі № 914/2699/15 за скаргою ТзОВ “Будова-Захід” на дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби котрою, зокрема, визнано недійсними постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про відкриття виконавчого провадження від 05.09.2016, арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.09.2016, арешт коштів боржника від 22.09.2016, арешт коштів боржника від 27.09.2016 у межах виконавчого провадження № 52078220. 
Вказана постанова Львівського апеляційного господарського суду залишена без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду №914/2699/15 від 14.08.2018.
Як вбачається з постанови № 914/2699/15 від 09.03.2017 суд апеляційної інстанції дійшов, зокрема, висновку, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження про стягнення 4654523,12 грн та, як наслідок, винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про арешт коштів боржника є незаконними, оскільки державний виконавець не наділений повноваженнями встановлювати правомірність стягнення штрафу, передбаченого п. 3 мирової угоди та самостійно визначати суму штрафу. На думку суду, підставність та розмір нарахування штрафу повинен бути підтверджений, зокрема, рішенням суду. Суд також відмітив, що вказаний штраф не входив до предмету позовних вимог, щодо яких було укладено мирову угоду.
          Погодився з висновком місцевого суду щодо спростування доводів ТзОВ “Будова-Захід” про невиконання СК “Степана Бандери” п. 3 мирової угоди, в частині передачі договорів, складених із суттєвими порушеннями, оскільки факт одержання належним чином оформлених договорів боржником підтверджується підписом представника ТзОВ “Будова-Захід” на актах передачі документів від 28.03.2016 та від 18.04.2016. Більше того, за п. 3 мирової угоди, обов`язок щодо перерахування грошових коштів ТзОВ “Будова-Захід” виник в останнього з моменту передачі СК “Степана Бандери” договорів та, водночас, не ставився в залежність від оформлення договорів.          
Враховуючи наявність постанови Львівського апеляційного господарського суду №914/2699/15 від 09.03.2017, заступником начальника Бродівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №52078220 від 27.03.2017, згідно з якою постановлено закінчити виконавче провадження щодо стягнення з ТзОВ “Будова-Захід” заборгованості та штрафу на загальну суму 4654523,12 грн. на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ “Про виконавче провадження”, а також припинити чинність арештів майна боржника та скасувати постанови державного виконавця про арешт коштів боржника.
07.07.2020 СК “Степана Бандери” звернувся до Господарського суду Львівської області з заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі №914/2699/15 в котрій зазначив, зокрема,  що постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №52078220 від 27.03.2017, разом із виконавчим документом СК “Степана Бандери” отримав 30.03.2017. (Т.8 а.с. 1 (на зворотній стороні)).  Враховуючи те, що сплив трирічного строку для повторного пред`явлення виконавчого документу з дати його повернення припав на 30.03.2020, а постановою КМУ від 11.03.2020 №211 “Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19” з 12.03.2020 на всій території України запроваджено карантин, відтак, СК “Степана Бандери” просив визнати поважними причини пропуску строків для пред`явлення виконавчого документу до виконання.
За результатами розгляду вказаної заяви, господарським судом винесено ухвалу № 914/2699/15 від 29.07.2020 про відмову в її задоволенні. 
Відмовляючи в задоволенні вищевказаної заяви, суд дійшов висновку, що згідно зч. 1 ст. 40 ЗУ “Про виконавче провадження”, виконавче провадження, у випадку винесення постанови про його “закінчення”, не може бути розпочате знову (крім випадків, встановлених Законом). Тобто, факт “закінчення” виконавчого провадження унеможливлює повторне відкриття відповідного виконавчого провадження. Тому, після “закінчення” виконавчого провадження строк пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання не розпочинається спочатку. 
Ухвала Господарського суду Львівської області №914/2699/15 від 29.07.2020 набрала законної сили та є чинною.
З матеріалів справи вбачається, що 17.09.2020 СК “Степана Бандери” звернувся до начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області з заявою про проведення перевірки (вх. № 225/0/6-20/03.2-17 від 17.09.2020), в якій просив здійснити перевірку законності винесення документів та здійснення виконавчого провадження та скасувати постанову начальника відділу Бродівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 27.03.2017р. про закінчення виконавчого провадження № 52078220, оскільки наведена постанова порушує право стягувача на повторне пред`явлення чинного виконавчого документа до виконання.
25.09.2020 в.о. начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області з метою належної перевірки інформації вказаної у зверненні в.о. голови СК “Степана Бандери”, щодо неправомірних дій заступника начальника Бродівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову №52078220/11 про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів.
12.10.2020  в.о. начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області,  розглянувши звернення в.о. голови СК “Степана Бандери” від 15.09.2020 на дії заступника начальника Бродівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мазурик Н.М. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 52078220, винесено постанову №52078220/11 про результати перевірки виконавчого провадження, згідно з якою дії заступника начальника Бродівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мазурик Н.М. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження визнано такими, що вчинені із порушенням застосування норм п.5 ч.1 ст. 39 Закону України “Про виконавче провадження”, а також зобов`язано заступника начальника Бродівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України “Про виконавче провадження”.
19.10.2020, розглянувши постанову №52078220/11 про результати перевірки виконавчого провадження від 12.10.2020,  в.о. начальника відділу Бродівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесено постанову ВП № 52078220 про скасування процесуального документу, якогю скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 27.03.2017.
27.10.2020 в.о. начальника відділу Бродівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52078220 про стягнення з ТзОВ “Будова-Захід” заборгованості в сумі 2327261,67 грн. та штрафу у розмірі 100% від несплаченої суми,  всього заборгованості на загальну суму 4   654 523,12 грн.
27.10.2020 в.о. начальника відділу Бродівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесено постанову ВП № 52078220 про повернення виконавчого документа стягувачу, якою вирішено повернути виконавчий документ СК “Степана Бандери” на підставі його заяви від 26.10.2020 та зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 27.10.2023.
Не погоджуючись з діями та постановою в.о. начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області від 12.10.2020, а також діями та постановами в.о. начальника відділу Бродівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 19.10.2020 та 27.10.2020 ТзОВ “Будова-Захід” звернулося зі скаргою до суду.
При винесенні постанови колегія суддів керувалася таким.
Статтею 326 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Так, приписами ст. 129-1 Конституції України визначено, зокрема, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Статтею 1 Закону України “Про виконавче провадження” (надалі - Закон) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Суд зазначає, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів”.
За змістом ст. 2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.
Положеннями п. 1 ч. 1, п. 22 ч. 3 ст. 18 Закону визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
При цьому гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.
Положеннями ст. ст. 339, 341 ГПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що скаржником не було пропущено строків на оскарження дій державних виконавців та процесуальних документів.
Щодо правомірності дій в.о. начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області з приводу проведення перевірки виконавчого провадження ВП № 52078220 та законності винесеної постанови №52078220/11 від 12.10.2020, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
За змістом ст. 74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини. 
Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до абзацу 5 пункту 1 Розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції №512/5 від 02.04.2012 (у редакції Наказу Міністерства юстиції України №2832/5 від 29.09.2016) перевірити законність виконавчого провадження має право, зокрема, начальник управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані. 
Посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи. Посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника) (пункт 2 Розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень).
Відповідно до приписів пунктів 3 та 7 Розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень в постановах про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів та про результати перевірки законності виконавчого провадження зазначається, зокрема, підстави витребування цього виконавчого провадження, а також підстави перевірки виконавчого провадження.
Апеляційний суд погоджується з місцевим господарським судом стосовно того, що при вирішенні даної справи, до застосування також підлягають положення Порядку витребування та проведення перевірки виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 01.12.2004 №136/5 (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства юстиції України від 20.02.2008 №258/5), в частині, яка не суперечить Інструкції з організації примусового виконання рішень.
Зокрема, за змістом п. 2.1 Порядку №136/5 від 01.12.2004 перевірка законності виконавчого провадження може проводитися (як і у випадку передбаченому Інструкцією):
- за дорученням вищестоящої посадової особи (п.п. 2.1.1.);
- з власної ініціативи (п.п. 2.1.2.);
- під час розгляду скарги на постанову начальника підпорядкованого органу ДВС, винесеної за результатами розгляду скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця, інших посадових осіб ДВС (п.п. 2.1.3.);
- при оскарженні у порядку та строки, встановлені Законом України “Про виконавче провадження”, постанов про перевірку, проведення чи результати перевірки виконавчого провадження, винесених посадовими особами, визначеними пунктом 3.1 цього Порядку (п.п. 2.1.4.)
Відповідно до п. 3.2 Порядку №136/5 від 01.12.2004 при прийнятті рішення про доцільність проведення перевірки виконавчого провадження з власної ініціативи в постанові про проведення перевірки обґрунтовується необхідність здійснення такої перевірки з обов`язковим зазначенням об`єктивності можливих негативних наслідків її не проведення, які можуть суттєво вплинути на хід виконання або мати резонансне значення.
Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ “Будова-Захід” мотивує свою скаргу тим, що перевірка виконавчого провадження ВП № 52078220 та постанова №52078220/11 від 12.10.2020 є незаконними, оскільки перевірка проводилася на підставі скарги СК “Степана Бандери”,  строки подання якої пройшли ще в квітні 2017 року. 
В своїх поясненнях СК “Степана Бандери” зазначає, що 17.09.2020 ним було подано заяву на проведення перевірки як це передбачено ЗУ “Про звернення громадян” і строк подачі котрої цим законом не обмежено, а не скаргу на постанову виконавця від 27.03.2017, передбачену ст. 74 ЗУ “Про виконавче провадження”, оскільки в її найменуванні не зазначено, що це скарга у виконавчому провадженні та немає посилання на вищевказану статтю.
Водночас Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зазначає, що законодавець не обмежує начальника управління у підставах проведення перевірки законності виконавчого провадження виключно скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, поданою в межах строків, передбачених ст. 74 ЗУ “Про виконавче провадження”. Оскільки заява СК “Степана Бандери” не відповідала вимогам ст. 74 Закону, то перевірка матеріалів виконавчого провадження №52078220 була проведена не на підставі цієї заяви, а з власної ініціативи на підставі повноважень, наданих йому ЗУ “Про виконавче провадження” та Розділом ХІІ. Інструкції з організації примусового виконання рішень, а тому постанова №52078220/11 про результати перевірки виконавчого провадження від 12.10.2020 є законною та винесеною в межах повноважень.
Проаналізувавши вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Частиною 4 статті 74 Закону встановлено, що скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити:
1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається;
2) повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;
3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);
4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону;
5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;
6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.
Серед зазначених вимог відсутня вказівка на те, що скарга у виконавчому провадженні в найменуванні повинна містити слово “скарга”. Як вбачається зі змісту заяви про проведення перевірки від 15.09.2020, вказана заява відповідає всім вимогам, встановленим для скарги. Зокрема, зміст цієї заяви свідчить про те, що в ній, поміж іншого, зазначено виклад обставин, якими СК “Степана Бандери” обґрунтовує свої вимоги, зазначено зміст оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження №52078220, а також вказано те, що ця постанова суперечить вимогам п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ “Про виконавче провадження” та порушує права стягувача на повторне пред`явлення чинного виконавчого документу до виконання. В прохальній частині СК “Степана Бандери” просить здійснити перевірку законності винесення документів та здійснення виконавчого провадження та скасувати постанову начальника відділу Бродівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 27.03.2017 про закінчення виконавчого провадження №52078220. 
Чинне законодавство України допускає оскарження рішень та постанов державних виконавців або посадових осіб органів державної виконавчої служби до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня лише в порядку, передбаченому ст. 74 ЗУ “Про виконавче провадження”. 
З огляду на вищенаведене, місцевий господарський суд обґрунтовано відхилив доводи СК “Степана Бандери” та Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що скарга подана не в порядку, передбаченому ст. 74 Закону.
Окрім того, з постанови про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів №52078220/11 від 25.09.2020 вбачається, що в.о. начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області виніс таку з метою належної перевірки інформації вказаної у зверненні в.о. голови СК “Степана Бандери” щодо неправомірних дій заступника начальника Бродівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Крім цього, як прослідковується з оскаржуваної постанови про результати перевірки виконавчого провадження №52078220/11 від 12.10.2020 її було винесено у зв`язку з розглядом звернення в.о. голови СК “Степана Бандери” від 15.09.2020р. на дії заступника начальника Бродівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мазурик Н.М, щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 52078220.
Окрім цього, ні в постанові №52078220/11 від 25.09.2020, ні в постанові №52078220/11 від 12.10.2020 не вказано, що підставою для винесення цих постанов була власна ініціатива в.о. начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області. Також в цих постановах не обґрунтовано необхідності здійснення перевірки з власної ініціативи з обов`язковим зазначенням об`єктивності можливих негативних наслідків не проведення перевірки, які можуть вплинути на хід виконання або мати резонансне значення, як цього вимагають положення п. 3.2 Порядку №136/5 від 01.12.2004 для перевірок з власної ініціативи.
Враховуючи наведене, місцевий господарський суд, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов вірного висновку, що перевірку виконавчого провадження ВП № 52078220 начальник управління забезпечення примусового виконання рішень здійснював на підставі скарги СК “Степана Бандери”, а не з власної ініціативи. 
При цьому, проаналізувавши положення пунктів 2.2 та 3.2 Порядку №136/5 від 01.12.2004 судом встановлено, що з власної ініціативи можна проводити перевірку матеріалів виконавчого провадження лише протягом часу коли відповідне провадження знаходиться на виконанні. Додатково це підтверджується пунктом п. 2.3 Порядку №136/5, котрий регулює підстави витребування завершених виконавчих проваджень та проведення по них перевірки.
В даній справі виконавче провадження №52078220 було завершене ще 27.03.2017. Вдтак, вказане повністю спростовує доводи апеляційної скарги про те, що законодавство не визначає строків проведення перевірки з власної ініціативи.
Зокрема, відповідно до п. 2.3 Порядку №136/5, матеріали по завершених виконавчих провадженнях підлягають витребуванню у разі:
- надходження у порядку та строки, встановлені Законом України “Про виконавче провадження”, скарги на постанову начальника підпорядкованого органу ДВС, винесеної за результатами розгляду скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця, інших посадових осіб ДВС;
- оскарження у порядку та строки, встановлені Законом України “Про виконавче провадження”,  постанов державного виконавця про закінчення виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа;
- оскарження у порядку та строки, встановлені Законом України “Про виконавче провадження”, постанов про проведення перевірки, витребування та результати перевірки виконавчих проваджень.
Враховуючи викладене, чинне законодавство України не передбачає можливості проводити з власної ініціативи перевірку матеріалів завершеного виконавчого провадження та встановлює, що єдиною підставою для витребування матеріалів завершеного виконавчого провадження та проведення по ньому перевірки є надходження у порядку та строки, встановлені Законом України “Про виконавче провадження” скарг, зокрема, на постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що СК “Степана Бандери” було відомо про підстави винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 52078220 від 27.03.2017 та про правові наслідки винесення цієї постанови, передбачені ст. 40 ЗУ “Про виконавче провадження” (неможливість повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання) з 27.03.2017 - з моменту отримання даної постанови.
Однак, із вказаною скаргою споживчий кооператив звернувся аж 15.09.2020, тобто, більш ніж через 3 роки і 5 місяців з моменту її отримання. Відтак, пропуск останнім строків на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження є істотним.
Як вбачається з заяви про проведення перевірки від 15.09.2020, до останньої не долучено жодних доказів, які б підтверджували поважність причин істотного пропуску строків на оскарження постанови від 27.03.2017.
Необхідно зазначити, що на відміну від положень ст. 341 ГПК України, які надають суду право поновляти строки для подання скарги на постанови у виконавчому провадженні, пропущені з поважних причин, норми ст. 74 ЗУ “Про виконавче провадження” не передбачають можливості органу ДВС вищого рівня поновлювати ці строки при розгляді аналогічних скарг. Вказане підтверджує лише те, що поновлення строку на оскарження рішень чи дій посадових осіб органів ДВС перебуває в межах дискреційних повноважень суду, а не органів ДВС.
Відтак, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції своїми діями щодо розгляду скарги СК “Степана Бандери” та здійснення перевірки матеріалів виконавчого провадження №52078220, за результатами якої винесено оскаржувану постанову №52078220/11 від 12.10.2020 не лише фактично поновило істотно пропущені строки на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження №52078220 від 27.03.2017 за відсутності для цього відповідних повноважень, воно також поновило строки і за відсутності для цього обґрунтованих підстав. 
Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що в.о. начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області своїми діями щодо розгляду скарги СК “Степана Бандери”, витребування матеріалів виконавчого провадження та винесення постанови №52078220/11 від 12.10.2020  порушив не лише ст. 74 ЗУ “Про виконавче провадження”, але і принцип юридичної визначеності, передбачений ст. 6 Конвенції є обґрунтованими. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що дії в.о. начальника Управління при витребуванні матеріалів та проведенні перевірки є неправомірними, а постанова №52078220/11 від 12.10.2020 – незаконною. Крім цього, вказана постанова порушує права скаржника, оскільки містить вказівки щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, законодавчі строки на здійснення котрих пройшли.
Враховуючи те, що в.о. начальника відділу Бродівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) скасовував постанову про закінчення виконавчого провадження від 27.03.2017 та вчинив дії щодо відновлення виконавчого провадження ВП №52078220 на виконання незаконної постанови № 52078220/11 від 12.10.2020, то вказані дії, а також відповідні постанови теж підлягають визнанню неправомірними та скасуванню. З огляду на неправомірне відкриття виконавчого провадження ВП №52078220 незаконною також є постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.10.2020 із зазначенням в ній того, що виконавчий документ може бути пред`явленим до виконання в строк до 27.10.2023.
Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГПК України  у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції належно виконав свій обов`язок щодо мотивації прийнятого ним рішення у даній справі та дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення скарги в повному обсязі.
Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, не знайшло свого підтвердження, в зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.
Інші доводи, викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.
Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.
Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не подано доказів, які б підтвердили факти, викладені в апеляційній скарзі, в зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування законної та обґрунтованої ухвали суду відсутні.
Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу суду місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Оскільки апеляційна скарга до задоволення не підлягає, то відповідно понесені судові витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржником.
Керуючись, ст.ст. 255, 269, 271, 275, 276, 282, 284, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ :
1.          Апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення.
2.          Ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.12.2020 у справі №914/2699/15 залишити без змін.
2.          Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржником.
3.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та з урахуванням положень ст. 287 ГПК України може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-289 ГПК України.
4.          Матеріали справи №914/2699/15повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.
          Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.05.2021.

Головуючий суддя                                                            Н.М. Кравчук

Судді                                                                                          О.Л. Мирутенко

                                                                                                    О.С. Скрипчук