Головуючий у суді першої інстанції: Шаповалова К.В. 

 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И 
 
                                                                                            справа №753/21458/20
                                                                                провадження №33/824/1039/2021       
 
27 квітня 2021 року  суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І.,
 
за участю ОСОБА_1 - особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника  - адвоката Кочержука Юрія Вячеславовича,
потерпілої ОСОБА_2 та її захисника - адвоката Шимко Андрія Олександровича,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої: АДРЕСА_1  про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП , 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником - адвокатом Кочержуком Юрієм Вячеславовичем, на постанову Дарницького районного суду м.Києва від 29 грудня 2020 року,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Дарницького районного суду м.Києва від 29 грудня 2020 року  ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді  штрафу на користь держави в розмірі 340 грн., зі стягненням судового збору на користь держави.
Згідно із постановою судді, ОСОБА_1 8 грудня 2020 року об 11годині 20 хвилин по вул. Сортувальній, 2 у м.Києві, керуючи транспортним засобом "Toyota Camry" д.н.з. НОМЕР_2 , перед початком  руху не впевнилась, що це буде безпечно, не стежила за дорожньою обстановкою, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом "MitsubishiPajero"  д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 .. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди  транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Зазначеними діями ОСОБА_1 порушила вимоги пункту 2.3 "б", 10.11 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. 
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, 6 січня 2021 року через засоби поштового зв`язку захисник ОСОБА_1 - адвокат Кочержук  Ю.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просить її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, адвокат Кочержук Ю.В.  зазначає, що  ДТП сталася на паркувальному майданчику в місті Києві по вулиці Сортувальна 2, де розміщені склади комерційних підприємств, також при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки.
29 грудня 2020 року в судовому засіданні при розгляді цієї справи ОСОБА_1 свою вину не визнала у вчиненні інкримінованого їй адміністративного порушення. Суду були надані пояснення та додаткові докази (відео-фіксація дорожньо-транспортної пригоди), що підтверджують відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та спростовують обставини дорожньо-транспортної пригоди, що були невірно кваліфіковані інспектором Управління патрульної поліції в місті Києві Бебех О.C., яким складено протокол та інші матеріали адміністративного правопорушення.
Суд першої інстанції,  не з`ясовуючи повноти всіх обставин, що мали місце при дорожній пригоді, інших обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а також не надаючи належної оцінки: наданим доказам; діям іншого учасника дорожнього-транспортної пригоди ОСОБА_2 ;  діям співробітників Управління патрульної поліції в місті Києві в частині невірної кваліфікації обставин дорожньо-транспортної пригоди та відповідно оформлення матеріалів адміністративного порушення, визнав ОСОБА_3 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З відео-фіксації дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що ОСОБА_2 , прямувала не по проїзній частині (дороги), яка була позначена дорожньою розміткою, а по місцях, що призначені для паркування автомобілів. Оглядаючи місце зіткнення транспортних засобів, а також сукупність матеріалів адміністративної справи разом з наданими доказами встановлюється факт, що місце дорожньо-транспортної пригоди є прилегла територія комерційних складів, що в розумінні Правил дорожнього руху - є територією, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізногопроїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.
Так, дорожньо-транспортна пригода сталась на прилеглій території, на якій відведені місця для паркування, що позначені відповідною дорожньою смугою (лінією).
Водій ОСОБА_2 не надала можливість ОСОБА_1 закінчити маневр та здійснила небезпечний маневр, а саме об`їзд транспортного засобу, що паркується через місця, призначені для паркування у бік, куди саме прямує автомобільщоб закінчити маневр/припаркуватись. Наведена поведінка, такий маневр автоматично вказує, що водій не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам  руху.
При цьому, водій  ОСОБА_2 рухалась з небезпечною швидкістю в силу обмежень встановленого для паркувального майданчику, що розташований безпосередньо під комерційними складами. Паркувальний майданчик під комерційними складами означає наявність та постійне пересування пішоходів на ньому, які прямують до/з комерційних складів, а також співробітників та інших водіїв, які здійснюють завантаження/розвантаження вантажних машин на рампах комерційних складів. Тобто, є очевидним та не потребує доведенню той факт, що такий паркувальний майданчик є пішохідною зоною, а також тим місцем де в будь-який час та при будь-яких обставин може виникнути небезпека. В силу положень Розділу 12 «Швидкість руху» Правил дорожнього руху, на такому майданчику швидкість руху не повинна перевищувати 20 км/год. Вважає, що у такому випадку,  ОСОБА_2 повинна була вжити відповідних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки.
Невідповідність кваліфікації дій полягає в тому, що ОСОБА_1 перед здійснення маневру/паркування впевнилася, що це буде безпечно, адже інших транспортних засобів, які б рухались позаду, поміж та/або у протилежному напрямку не було та відповідно розпочала маневр, а тому вона не повинна була виконувати правило «Перешкода праворуч» вже завершуючи маневр.
Диспозиція ж наведеного правила має на увазі, що водій повинен надавати перевагу в русі іншим учасника руху, які прямують  по проїзній частині дороги (по головній дорозі або праворуч у випадку рівності доріг).
ОСОБА_1 не повинна була надавати перевагу в русі ОСОБА_2 , адже остання прямувала не по проїзній частині, а по прилеглій території комерційних складів (спеціально відведених місцях для паркування/стоянки автомобілів), наскрізний рух на яких, непередбачено правилами дорожнього руху. Це підтверджується наявністю дорожньої розмітки на місці зіткнення автомобілів, як розмітки для паркування/стоянки для автомобілів, так і дорожньою розміткою, що знайшли своє відображення та підтвердження у матеріалах адміністративної справи, схемі дорожньої пригоди, фотографіях та відео-фіксації дорожньо- транспортної пригоди.
В такому випадку, ОСОБА_2 повинна була здійснювати рух по проїзній частині, яка була позначена відповідною дорожньою розміткою та надати ОСОБА_1 можливість завершити маневр.
Судом першої інстанції не взято до уваги обставини зіткнення транспортних засобів в конкретній дорожній ситуації та механічні пошкодження виявлені і зафіксовані на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди і матеріалах, зафіксований на фото та відео.
Поза увагою суду залишились при наведених обставина щодо місця вчинення дорожньої пригоди, наявність позначень та розмітки проїзної частини та прилеглої території, яка призначена для паркування/стоянки транспортних засобів та їх розташування.
Сукупність досліджених доказів, наявної розмітки, зафіксованих слідів, розташування транспортних засобів та наявних на них пошкоджень, а також пояснень зазначених учасниками ДТП дає підстави дійти до висновку про те, що автомобіль керований особою, що притягувалась до адміністративної відповідальності рухався у вказаній смузі руху, здійснюючи маневр з дотриманням Правил дорожнього руху.
Фактичним підтвердженням є розмітка, порушення правил дорожнього руху іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , а також і розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди.
Судом першої інстанції не враховано положення статті 62 Конституції України, адже обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник адвокат Кочержук Ю.В. доводи апеляційної скарги підтримали, просили апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні  ОСОБА_2 та її захисник - адвокат Шимко А.О. заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Пояснивши, що винною в ДТП є саме ОСОБА_1 , оскільки перехресне зіткнення автомобілів на прилеглій території відбулося одразу після того, як водій ОСОБА_1 розпочала рух вперед після маневрування заднім ходом. Перед початком руху впередОСОБА_1 зобов`язана була переконатися, що початок руху не створить небезпеки для інших водіїв (порушення п. 10.1 ПДР). Виявивши наближення автомобіля праворуч від неї, ОСОБА_1 зобов`язана була надати перевагу в русі, однак цього не зробила (порушення п. 10.11 ПДР).
Крім того, зазначаючи, що машин взагалі не було, ОСОБА_1 , тим самим проявила неуважність (порушення п. 2.3 б) ПДР).
Рухаючись не на проїзній частині, а на прилеглій території, ОСОБА_2 проїзжала повз автомобіль ОСОБА_1 , вибравши безпечний боковий інтервал (приблизно 1,5 метри). А раптовий рух вперед після руху заднім ходом без надання переваги ОСОБА_2  і став причиною ДТП. При цьому слід звернути увагу, що парковка перед складами по вул. Сортувальній, не є належно облаштованою, не має ні чіткої розмітки, ні стрілок розмітки з напрямками руху а тому, зважаючи на приписи ПДР України, водій ОСОБА_1 повинна була перед початком здійсненням руху вперед надати можливість проїхати автомобілю «Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався праворуч  від неї.
Транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 в момент зіткнення не був припаркований, а водій здійснювала маневр паркування спочатку назад, а потім вперед, вина саме ОСОБА_1 у зіткненні транспортних засобів не викликає сумнівів.
Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Кочержука Ю.В., а також пояснення ОСОБА_2 та її захисника  адвоката Шимка А.О., перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що підстави для її задоволення відсутні у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого  ст.124 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
Ураховуючи пояснення обох учасників дорожньо-транспортної пригоди у контексті положення та напрямків руху обох автомобілів, зафіксованих працівниками поліції на схемі ДТП (а.с.3), а також характеру пошкоджень обох автомобілів унаслідок ДТП (а.с.3), апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції  про наявність у діях ОСОБА_1 порушення п. п. 2.3 «б», 10.11 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим. Порушення ОСОБА_1 вимог пунктів 2.3»б»,  10.11 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Враховуючи, що парковка перед складами по вул..Сортувальній,2 не є належно облаштованою, не має ні  чіткої розмітки, ні стрілок розмітки з напрямками руху, тому ОСОБА_1   повинна була  відповідно до приписів ПДР, а саме п.10.1,  перед початком здійснення  руху вперед надати можливість проїхати автомобілю під керуванням ОСОБА_2 , що рухався з правої сторони.
Тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Кочержука Ю.В. щодо невідповідності висновків судді місцевого суду обставинам справи та неповноти судової перевірки відхиляються апеляційним судом як безпідставні.
Протокол про адміністративне правопорушення, в межах якого суд розглядає справу про адміністративне правопорушення, не містить фактичних обставин щодо порушення водієм ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішувати питання щодо наявності у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що постанова судді Дарницького районного суду м.Києва від 29 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану захисником - адвокатом Кочержуком Юрієм Вячеславовичем,  залишити без задоволення.
Постанову Дарницького районного суду м.Києва  від 29 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП -  залишити без змін.      
Постанова  набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною і оскарженню не підлягає.

                Суддя:                                                                          О.І. Шкоріна