Номер провадження: 22-ц/813/2204/21 
Номер справи місцевого суду: 500/1286/17
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н.В.
Доповідач Дришлюк А. І. 
                                                        Категорія: 19

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Фабіжевській Т.С.,
розглянувши у м. Одесі справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про стягнення страхового відшкодування, -
        
ВСТАНОВИВ:

20 березня 2017р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (далі - ПрАТ «Європейський страховий альянс»), в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь суму у розмірі 331200,00 грн.
26 вересня 2018 року рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СТРАХОВИЙ АЛЬЯНС» про стягнення страхового відшкодування - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 3 312 (три тисячі триста дванадцять гривень) грн.
26 листопада 2018 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить суд скасувати рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 вересня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі. 
04 квітня 2019 року постановою Одеського апеляційного суду (головуючий-суддя Цюра Т.В., судді Гірняк Л.А., Сегеда С.М.) апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 вересня 2018 року скасовано в частині стягнення судового збору. Судовий збір в розмірі 3312 грн. (три тисячі триста дванадцять гривень) компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В решті рішення залишено без змін. 
10 травня 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 вересня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. 
29 липня 2020 року постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про стягнення страхового відшкодування скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.09.2020 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду.
Пояснення по суті справи до апеляційного суду не надходили.
В судовому засіданні 22.04.2021 року представник ПрАТ «Європейський страховий альянс» - Чала І.М. заперечував проти апеляційної скарги. Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив задовольнити апеляційну скаргу. 
Заслухавши суддю-доповідача? пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги з врахуванням предмету та підстав заявленого позову в суді першої інстанції. 
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що згідно листа відповідача на адресу позивача від 05.01.2016 р. у виплаті страхового відшкодування позивачу було відмовлено, оскільки останній повних - два комплекти ключів, від транспортного засобу Страховику своєчасно не надав, разом з тим, у разі викрадення одного комплекту ключів від транспортного засобу своєчасно - на протязі 3-х днів, Страховика про це письмово не повідомив та зберігав транспортний засіб не в гаражі або на стоянці, як це передбачено умовами Договору - п.4.2.3. Відповідно до п. 4.3.6 та п. 4.5 Договору Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадках, передбачених цим Договором або чинним законодавством України та Страховик не несе відповідальність за випадками «викрадення» та «ПДТО» при порушенні умов зберігання ТЗ, обумовлених Договором страхування. Тому суд прийшов до висновку щодо правомірності відмови Страховиком у виплаті страхового відшкодування та відмовив в задоволенні позовних вимог.
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції та задовольняючи апеляційну скаргу вважає за необхідне зазначити наступне.
Скасовуючи постанову апеляційного суду касаційний суд виходив з того, що апеляційний суд не перевірив твердження позивача про те, що вищевказаний автомобіль ним було придбано в фізичної особи з одним комплектом ключів і саме такий автомобіль було застраховано страховиком, не звернув уваги на те, що пунктом 6.2.2. договору передбачена передача «повного комплекту оригінальних ключів» та не зазначено скільки конкретно їх повинно бути, не перевірив висновок суду першої інстанції щодо обов`язкової наявності саме двох оригінальних ключів від транспортного засобу у страхувальника. Крім того, суд апеляційної інстанції, вказуючи на обґрунтованість відмови страхової компанії щодо виплати страхового відшкодування з посиланням на неналежне зберігання транспортного засобу (не в гаражі або на стоянці) не звернув уваги на те, що автомобіль було викрадено у проміжок часу з 20:00 до 21:00 год, що підтверджується листом Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області, а згідно умов укладеного між сторонами договору (пункт 3.5), вказаний автомобіль не повинен зберігатися у такий проміжок часу на стоянці чи гаражі. Доказів того, що зазначений автомобіль зберігався позивачем в нічний час (23:00-06:00) не на стоянці чи гаражі, як це передбачено умовами договору, матеріали справи не містять, а тому висновки апеляційного суду про те, що ОСОБА_3 згідно з пунктом 4.2.3 протягом 3-х днів мав повідомити страховика про зміну обставин, що впливають на збільшення ступеню ризику не ґрунтуються на матеріалах справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору страхування № 36754 від 27 листопада 2014 року, укладеного між страховиком та ПрАТ «Європейський страховий альянс» та страхувальником ОСОБА_1 - позивачем, було застраховано транспортний засіб «Lexus GS 300», реєстраційний номер НОМЕР_1 на суму 368 000 грн (т. 1, а.с. 4-7).
Відповідно до листа Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області на звернення позивача 30 листопада 2015 року в результаті слідчих дій за фактом викрадення автомобіля марки «Lexus GS 300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , встановлено, що вищевказаний автомобіль був викрадений з двору за адресою: АДРЕСА_1 . Час незаконного заволодіння транспортним засобом з 20 години до 21 години 08 листопада 2015 року, що підтверджується показами свідків (т. 1, а.с. 10).
Згідно листа ПрАТ «Європейський страховий альянс» від 24 лютого 2017 року, ОСОБА_1 відмовлено у виплаті страхової виплати за його заявою від 10 листопада 2015 року, щодо події, що мала місце в ніч з 08 на 09 листопада 2015 року через порушення умов договору, а саме не передання страховику двох оригінальних ключів від автомобілю після його викрадення (т. 1, а.с. 12).
Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно зі статтею 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.
У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Яка саме подія визнається страховим випадком має бути детально зазначено у договорі страхування.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про страхування» та пункту 1.4 договору страховим випадком вважається подія, що визначена у переліку ризиків в частині 1 договору, яка відбулась в період дії договору, і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування.
Згідно з пунктом 3.6 договору страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування при незаконному заволодінні транспортним засобом, якщо після настання випадку, що має ознаки страхового, будуть відсутні - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу або повний комплект оригінальних ключів від транспортного засобу або ключів від наявних засобів проти викрадення/пультів від них.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що умовами договору страхування не визначено поняття «повний комплект ключів» та не передбачено, що повинно бути саме два комплекти оригінальних ключів у страхувальника. 
Крім того, як було вище зазначено, Ізмаїльський відділ поліції ГУНП в Одеській області повідомив, що автомобіль був викрадений з двору за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 20 години до 21 години 08 листопада 2015 року, що підтверджується показами свідків. Відтак, положення договору страхування щодо зберігання транспортного засобу в період з 23:00 до 06:00 годин не розповсюджуються на спірну ситуацію, а тому не можуть бути застосовані в контексті юридичної кваліфікації спірної ситуації. Доказів того, що зазначений автомобіль зберігався позивачем в нічний час (23:00-06:00) не на стоянці чи гаражі, як це передбачено умовами договору, матеріали справи не містять
Враховуючи вище наведене, оскільки в період дії укладеного між сторонами договору добровільного страхування транспортного засобу, сталось незаконне заволодіння застрахованим автомобілем, у строк, передбачений договором, позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку, а тому, у страховика виник обов`язок виплати страхового відшкодування. Як було вище зазначено підстави, зазначені відповідачем як підстава для відмови у виплаті відшкодування, не є такими по суті, а інших підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування не встановлено. Тому апеляційний суд приймає до уваги відповідні доводи апеляційної скарги.
Таким чином, враховуючи вище наведене, вказівки суду касаційної інстанції за результатами перегляду цієї справи, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, а суд першої інстанції не в повній мірі встановив обставини, які мають значення для справи та надав ним невірну оцінку, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, рішення - скасовує та ухвалює нове рішення про задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 вересня 2018 року - скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (ЄДР 19411125) на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 331 200 гривень.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Судді Одеського апеляційного суду                                 А.І. Дришлюк

                                                                               Р.Д. Громік

                                                                       М.М. Драгомерецький 

Повний текст постанови складено 11 травня 2021 року.
       Суддя Одеського апеляційного суду                А.І. Дрішлюк