ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 939/402/21                                                                Суддя (судді) першої інстанції: Герасименко М.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  25 травня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Аліменка В.О., Безименної Н.В.
за участю секретаря                                         Островської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Буковинської митниці Держмитслужби на рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 березня 2021 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Буковинської митниці Державної фіскальної служби України, третя особа - Бородянський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ )   про скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову Буковинської митниці ДФС України № 0150/40800/20 від 20 березня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення та визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.481 Митного кодексу України, а провадження в справі про порушення митних правил закрити.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова митниці є незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Так, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Відповідачем не було доведено позивачу строк тимчасового ввезення транспортного засобу, яким він керував при в`їзді на територію України. Невиконання органом доходів і зборів свого обов`язку визначити для конкретного перевізника (позивача) строк тимчасового ввезення транспортного засобу стало підставою для складання документів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил. Позивач вважає, що за таких обставин у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 481 Митного кодексу України. Крім того оскаржувана постанова винесена з порушенням процедури розгляду справи, оскільки позивач не отримував протокол про порушення митних правил, не був повідомлений про час та місце розгляду вказаної справи, внаслідок чого відповідачем було обмежено право позивача на захист та надання доказів на підтвердження обставин справи.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що оскаржувану постанову винесено з дотриманням вимог чинного законодавства. Враховуючи положення чинного законодавства, провадженням у справі про порушення митних правил № 0150/40800/20 не встановлено, а позивачем не надано доказів, наявності підстав, передбачених ст. 460, ч. 3 ст. 469, ст. 470, ч. 3 ст. 478, ст. 481 МК України, які могли вплинути на порушення строків тимчасового вивезення автомобіля. Вчинення позивачем правопорушення, повністю підтверджується зібраними, в ході здійснення провадження справи про порушення митних правил, документами, а останнього правомірно притягнуто до відповідальності.
Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 11 березня 2021 року позов задоволено. Скасовано постанову Буковинської митниці Держмитслужби в справі про порушення митних правил за № 0150/40800/20 від 20 березня 2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 481 Митного кодексу України.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з`ясовано усіх обставин у справі, що мають значення для справи. Доводи апеляційної скарги повністю дублюють доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20 березня 2020 року в.о. начальника Буковинської митниці Дермитслужби Самушко І.К. було винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0150/40800/20, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 5 ст. 481 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень.
З протоколу про порушення митних правил № 0150/40800/20 від 30 січня 2020 року вбачається, що 30 січня 2020 року на територію п/п «Порубне» м/п «Вадул-Сірет» Буковинської митниці Держмитслужби заїхав вантажний автомобіль марки «DAF» державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «TURBO» S HOET» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Під час здійснення митного контролю, згідно інформації яка міститься в програмно інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІС Держмитслужби було встановлено, що 20 грудня 2019 року ОСОБА_1 ввіз на митну територію України вантажний автомобіль марки «DAF» державний номер НОМЕР_1 з метою тимчасового ввезення строком, що встановлений митним органом, до 20 днів. Станом на 30 січня 2020 року відсутні відомості про вивезення ОСОБА_1 даного транспортного засобу за межі митної території України. Враховуючи положення статті 108 МК України, під час пропуску 20 грудня 2019 року на митну територію України водію ОСОБА_1 встановлено строк ввезення вищевказаного транспортного засобу до 20 днів. Таким чином, позивач перевищив строк зворотного вивезення транспортного засобу, ввезеного на митну територію України в режимі тимчасового ввезення до 20 днів, більше ніж на двадцять діб, але не більше ніж на тридцять діб, що має ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 5 ст. 481 Митного кодексу України.
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач за захистом своїх порушених прав та законних інтересів звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова не ґрунтується на вимогах закону, відповідачем не доведена правомірність своїх дій, а позивачем доведені обставини, на  яких ґрунтуються його вимоги.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, показаннями свідків, тощо.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення.
Відповідно до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 103 МК України тимчасове ввезення це митний режим, відповідно до якого іноземні товари або транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Згідно ч. 1 ст. 105 МК України у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у ст. 189 цього Кодексу та в Додатках В.1-В.9, С, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.
Відповідно до ч.1,2 ст. 189 МК України транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Тимчасово ввезені на митну територію України транспортні засоби комерційного призначення підлягають вивезенню без внесення в їх конструкцію будь-яких змін (без урахування природного зношення, витрати пально-мастильних матеріалів та необхідного ремонту).
Згідно ч. 1, 2 ст. 108 МК України строк тимчасового ввезення товарів встановлюється митним органом у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення. Строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється митним органом з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути вивезені за межі митної території України після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені.
З вищевикладеного вбачається, що орган доходів і зборів в кожному конкретному випадку повинен встановити строк тимчасового ввезення транспортного засобу комерційного призначення і його кінцеву дату та довести такий встановлений строк особі, яка ввозить транспортний засіб, у доступний для неї спосіб, що повинно бути підтверджено доказами, яка після визначення такого строку і у випадку його порушення може нести відповідальність за ст. 481 МК України.
Як вбачається з матеріалів справи, строк тимчасового ввезення до 20 днів міститься лише в програмно інформаційному комплексі Держмитслужби за даними «Диспетчер ЗМК та Пасажирського пункту пропуску». 
Такий строк позивачу не доводився, жодні документи з цього приводу відсутні.
Таким чином, строк тимчасового ввезення транспортного засобу зафіксований лише у відомчому програмному комплексі, доступу до якого позивач не мав. 
Наведене свідчить про невиконання митним органом обов`язку визначити для конкретного перевізника строк тимчасового ввезення транспортного засобу, що, відповідно, унеможливлює звинувачення позивача у порушенні такого строку.
За таких обставин є підстави для висновку про відсутність у діях позивача правопорушення, передбаченого ч.5 ст.481 МК України.
Разом із тим, відповідачем не доведено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 481 МК України, а саме: перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на двадцять діб, але не більше ніж на тридцять діб, оскільки у протоколі та постанові відсутні посилання на докази, які б свідчили, що встановлений у конкретному випадку строк був доведений належним чином до позивача та про такий встановлений строк він був обізнаний.
Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме невиконання митним органом обов`язку довести для конкретного перевізника строк тимчасового ввезення транспортного засобу, у зазначеному випадку, є підставою для скасування постанови Буковинської митниці Держмитслужби № 0150/40800/20 від 20 березня 2020 року та закриття провадження в справі про порушення митних правил, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності своїх дій та винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 481 МК України.
Крім того, апеляційна скарга відповідача повністю дублює відзив на позовну заяву, тобто в ній не наведено норм законодавства, які порушені чи не враховані судом першої інстанції, не спростовано викладену у рішенні суду правову позицію та не спростовано доводів позивача, які стали підставою для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.                    
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Буковинської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення, а рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 березня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлено 25.05.2021.
Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 

                                                                                                                          В.О. Аліменко

                                                                                                              Н.В. Безименна