УХВАЛА

24 травня 2021 року 
м. Київ

справа №  920/625/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бенедисюка І.М. (головуючий), Колос І.Б., Малашенкової Т.М.
розглянувши матеріали касаційної скарги державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон"
на рішення господарського суду Сумської області від 14.12.2020 та
постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2021
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Клокворк"
до державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон"
про стягнення 682  398,83  грн.,

ВСТАНОВИВ:

30.04.2021 державне підприємство "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (далі - державне підприємство, скаржник) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 14.12.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 (повний текст постанови виготовлено 12.04.2021) зі справи №  920/625/20; ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

15.05.2021 товариство з обмеженою відповідальністю "Клокворк" (далі - ТОВ  "Клокворк", позивач) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із запереченням на відкриття касаційного провадження, мотивоване порушенням скаржником вимог змісту пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та недоведенням належним чином можливості звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач звернувся до господарського суду Сумської області з позовом (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 15.09.2020) про стягнення з державного підприємства 682  398,83  грн. за неналежне виконання договору поставки (кілець підшипників внутрішніх) від 03.08.2018 №  735-18, з яких: 399  168  грн. - основний борг; 23  481,85  грн. - 3% річних, 37  569,79  грн. - інфляційні втрати, 222  179,19  грн. - пеня.

Рішенням господарського суду господарського суду Сумської області від 14.12.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2021, позов задоволено частково. Стягнуто 379  209,60  грн. боргу за поставлену продукцію, 19  604,23  грн. 3%  річних, 21  289,86  грн. інфляційних втрат, 89  353,47  грн. пені, а всього: 509  457,16  грн.

Державне підприємство, не погоджуючись з судовими актами, оскаржило їх до Верховного Суду, при цьому просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, скаржник зазначає про помилковість судових висновків стосовно виникнення у відповідача обов`язку щодо оплати вартості продукції, яка поставлена не у повному обсягу, визначеному у додатку №  1 до основної угоди.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено й у частині першій статті 17 ГПК України, за яким учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а)  касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б)  особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в)  справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г)  суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною сьомою статті 12 ГПК України визначено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Позов у зазначеній справі подано у 2020 році.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 встановлено у розмірі 2  102  грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову є вимоги про стягнення боргу по поставці у сумі 682  398,83  грн., при цьому скаржником фактично оскаржуються судові акти в задоволеній частині на суму 509  457,16  грн. Отже, сума позовних вимог не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому колегія суддів звертає увагу скаржника, що в силу зазначеної вище вимоги пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки відкриття касаційного провадження у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб залежать виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики.

В той же час, необхідність відкриття касаційного провадження у справі ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб скаржник не обґрунтовує жодним чином.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Поряд із цим використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи" тощо, не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Касаційний господарський суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила, й необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності". Однак вказана касаційна скарга не містить жодних належних обґрунтувань, які могли б підпадати під дію підпунктів "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України. Фактично скаржник веде до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, й в цілому до заперечення результату розгляду справи судом. Однак в контексті повноважень суду касаційної інстанції, як "суду права", а не "суду фактів" та положень статті 300 ГПК України й враховуючи предмет та підстави позову даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для відкриття провадження у справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури в такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного та враховуючи заперечення позивача проти відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою державного підприємства на рішення господарського суду Сумської області від 14.12.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 зі справи №  920/625/20, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293 ГПК України, Касаційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" на рішення господарського суду Сумської області від 14.12.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 зі справи №  920/625/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                          І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                          І. Колос

Суддя                                                                                                          Т. Малашенкова