ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року	Львів	Справа № 380/9209/20 пров. № А/857/5718/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                                  Заверухи О.Б.,
суддів                                                                      Гінди О.М., Ніколіна В.В., 
за участю секретаря судового засідання                    Михальської М.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської міської ради на ухвалу   Львівського окружного адміністративного суду   від 02 лютого 2021 року про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Львівської міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Львівське комунальне підприємство «Спортресурс», Львівська міська громадська організація «Відродження Знесіння», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «На Ковельській, 63» про  скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки та зобов`язання вчинити дії,-

суддя (судді) в суді першої інстанції - Клименко О.М., 
час ухвалення рішення - 17:31:08, 
місце ухвалення рішення - м. Львів, 
дата складання повного тексту рішення - 08 лютого 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

23 жовтня 2020 року Львівська міська рада звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в якому просила: скасувати в Державному земельному кадастрі запис про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,2108 га з кадастровим номером 4610137200:08:009:0203; зобов`язати виключити з Державного земельного кадастру запис щодо державної реєстрації земельної ділянки площею 0,2108 га кадастровий номер 4610137200:08:009:0203.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23 жовтня 2014 року Львівська міська рада прийняла ухвалу № 3994 «Про погодження ОСББ «На Ковельській, 63» місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1». На підставі вказаної ухвали ОСББ «На Ковельській, 63» у 2015 році звернулося до КП «КАРТОГРАФ» для виготовлення відповідного проекту землеустрою. На замовлення ОСББ КП «КАРТОГРАФ» було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки 02.03. Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1. 03 липня 2015 року Відділом Держземагентства у м. Львові була сформована та зареєстрована в Державному земельному кадастрі земельна ділянка кадастровий номер 4610137200:08:009:0203, про що свідчить Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4602314682015 від 03 липня 2015 року. Питання затвердження ОСББ «На Ковельській 63» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на АДРЕСА_1 розглядалось на пленарному засіданні сесії Львівської міської ради 07 вересня 2020 року під № 331. За результатами обговорення та голосування депутатського корпусу було ухвалено рішення більшістю голосів від загального складу ради «Про відмову затвердження ОСББ «На Ковельській, 63» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на АДРЕСА_1». Зазначає, що, враховуючи норми Земельного кодексу України та статтю 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою площею 0,2108 га (кадастровий номер 4610137200:08:009:0203) у м. Львові належить виключно територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради. Тому, 07 вересня 2020 року Львівська міська рада, як уповноважений орган власника земельної ділянки, прийняла ухвалу № 6737 «Про відмову ОСББ «На Ковельській, 63» у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1», якою відмовила ОСББ «На Ковельській, 63» у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2108 га (кадастровий номер 4610137200:08:009:0203) на АДРЕСА_1 у постійне користування для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку у зв`язку із невідповідністю місця розташування земельної ділянки містобудівній документації. Відтак, відпала підстава існування земельної ділянки з кадастровим номером 4610137200:08:009:0203, а запис в Державному земельному кадастрі щодо вказаної земельної ділянки позбавляє Львівську міську раду можливості вільно розпоряджатися своїм майном. Оскільки через те, що в Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку комунальної власності площею 0,2108 га з кадастровим номером 4610137200:08:009:0203, Львівська міська рада не може вільно розпоряджатися своїм майном та позбавлена можливості сформувати та надати комунальному підприємству земельну ділянку на АДРЕСА_2 для облаштування спортивного майданчика.
29 січня 2021 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «На Ковельській, 63» подало клопотання про закриття провадження у справі, яке обгрунтоване тим, що виходячи з предмета спору у цій справі, яким є скасування у Державному земельному кадастрі запису про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,2108 га з кадастровим номером 4610137200:08:009:0203 та зобов`язання відповідача виключити з Державного земельного кадастру запис щодо державної реєстрації цієї земельної ділянки, а також підстав позову, зазначених у позовній заяві, можна дійти висновку, що позивач звернувся до суду за захистом свого права комунальної власності на земельну ділянку. Отже, у цій справі має місце спір, який пов`язаний з правом власності на земельну ділянку. Як наслідок, ураховуючи те, що між сторонами виникли приватноправові  відносини, цей спір не підлягає розгляду адміністративним судом, а з огляду на його суб`єктний склад повинен вирішуватися за правилами господарського судочинства.
Також, 29 січня 2021 року Головне управління Держгеокадастру у Львівській області подало заяву про закриття провадження у справі, яка обгрунтована тим, що позивач не оскаржує рішення, дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора, відтак обґрунтування позивачем підсудності спору з посиланням на ч. 2 ст. 39 Закону України «Про Державний земельний кадастр» згідно з якою рішення, дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора можуть бути оскаржені, зокрема, до суду в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України, є безпідставними та необґрунтованими.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «На Ковельській, 63» про закриття провадження у справі та заяву Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про закриття провадження у справі задоволено. Провадження у справі закрито. Роз`яснено позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції господарського суду.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позовні вимоги Львівської міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки та зобов`язання вчинити дії не є за своєю суттю публічно-правовими у розумінні КАС України, та, враховуючи суб`єктний склад сторін, мають вирішуватись у порядку господарського судочинства.
Не погодившись з постановленою ухвалою, Львівська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та повернути справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що даний спір повинен розглядатись в адміністративному провадженні, оскільки запис про вчинення реєстраційної дії щодо реєстрації земельної ділянки площею 0,2108 га з кадастровим номером 46101372006086009:0203 вчинений кадастровим реєстратором, а такий спір може розглядатись лише в порядку КАС України (на що є чітка вказівка закону).
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що позовні вимоги мотивовано тим, що реєстрація земельної ділянки площею 0,2108 га з кадастровим номером 4610137200:08:009:0203 в Державному земельному кадастрі, позбавляє Львівську міську раду, як власника спірної земельної ділянки, можливості вільно розпоряджатися своїм майном. А це свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.  Більше того, позивачем не оскаржується рішення, дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора, відтак, обгрунтування підсудності спору на підставі ч. 2 ст. 39 Закону України «Про державний земельний кадастр» є безпідставним та необгрунтованим.
В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, в своїх поясненнях покликався на доводи в ній викладені. 
Також, апеляційну скаргу підтримали і представники третіх осіб ЛМГО «Відродження Знесіння» та ЛКП «Спортресурс».
Представник відповідача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
Третя особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «На Ковельській, 63» явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч. 2   ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі -   КАС України) не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, 23 жовтня 2014 року Львівська міська рада прийняла ухвалу № 3994 «Про погодження ОСББ «На Ковельській, 63» місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1», якою об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «На Ковельській, 63» погоджено місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,2119 га на АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку за рахунок земель, що надані у власність або користування (пункт 1 ухвали). 
У грудні 2014 року ОСББ «На Ковельській, 63» звернулося до Колективного підприємства «КАРТОГРАФ» із заявою щодо виготовлення проекту відведення земельної ділянки для обслуговування багатоквартирного житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.
На замовлення ОСББ «На Ковельській, 63», у 2015 році Колективне підприємство «КАРТОГРАФ» виготовило Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки 02.03 Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1.
Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03 липня 2015 року № НВ-4602314682015, 03 липня 2015 року Відділом Держземагенства у м. Львові у Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером 4610137200:08:009:0203, площею 0,2018 га, цільовим призначенням: 02.03 Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Державна реєстрація вказаної земельної ділянки здійснена на підставі документації із землеустрою, а саме проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, 27.03.2015; КП «КАРТОГРАФ», ОСОБА_1 .
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року у справі № 1.380.2019.004171 позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «На Ковельській, 63» до Львівської міської ради задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради щодо відмови Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «На Ковельській, 63» листом № 2403-2767 від 27 червня 2019 року у передачі для затвердження до Львівської міської ради проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1 , площею 0,2108 га. Зобов`язано Львівську міську раду розглянути заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «На Ковельській, 63» про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1, площею 0,2108 га у користування для Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «На Ковельській, 63». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.  
Ухвалою Львівської міської ради від 11 липня 2019 року № 5304 «Про внесення змін до ухвал міської ради щодо розміщення дитячих та спортивних ігрових майданчиків на території м. Львова» до переліку дитячих та спортивних ігрових майданчиків на території м. Львова включено спортивний майданчик на АДРЕСА_2 площею 3000 кв.м. з врахуванням інженерних мереж, балансоутримувач - ЛКП «Спортресурс» (пункт 1.1.3.ухвали).
Ухвалою Львівської міської ради від 11 липня 2019 року № 5340 «Про надання ЛКП «Спортресурс» дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2» надано Львівському комунальному підприємству «Спортресурс»  дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,3285 га (у тому числі площею 0,037 га у межах червоних ліній) на АДРЕСА_2 для розміщення та експлуатації закладів з обслуговування відвідувачів об`єктів рекреаційного призначення за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з подальшим їх переведенням до земель житлової та громадської забудови (пункт 1 ухвали).
На виконання вимог ухвали Львівської міської ради від 11 липня 2019 року № 5340 «Про надання ЛКП «Спортресурс» дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2» Львівське комунальне підприємство «Спортресурс» через землевпорядну організацію виготовило план земельної ділянки та звернулось із таким планом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області за довідкою про правовий статус земельної ділянки. На вказане звернення Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області надано відповідь від 30 жовтня 2019 року № 32-13-0.37-8620/169-19, якою  повідомлено про те, що на частині поданого плану земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 у комунальній власності знаходиться земельна ділянка площею 0,2108 га (4610137200:08:009:0203) для будівництва та обслуговування багатоквартирного будинку.
07 вересня 2020 року Львівська міська рада прийняла ухвалу № 6737 «Про відмову ОСББ «На Ковельській, 63» у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та наданні земельної ділянки на АДРЕСА_1», якою на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 травня 2020 року ВП № 621871, виконавчого листа від 06 травня 2020 року № 1.380.2019.004171, виданого Львівським окружним адміністративним судом, ухвалила відмовити об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «На Ковельській, 63» у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2108 га (кадастровий номер 4610137200:08:009:0203) на АДРЕСА_1 у постійне користування для будівництва та обслуговування житлового будинку у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки містобудівній документації «План зонування території м. Львова (зонінг) Том І. Частина 6 Зонування Личаківського району», затвердженій ухвалою міської ради від 01 грудня 2016 року № 1283 та відсутністю документів, передбачених статтями 92, 123 Земельного кодексу України, ухвалою міської ради від 13 липня 2018 року № 3772 «Про затвердження Тимчасового порядку надання об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків земельних ділянок у постійне користування» та рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 14 вересня 2017 року № 2372 «Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг, які надає Львівська міська рада».
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції прийшов до висновку, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини першої статті 4 КАС України).
Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Водночас, твердження про поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, є помилковим, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.
Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.
Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст.   10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені  Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.
Частиною 5 ст.   16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»  від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
За змістом  ст. 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України)  до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього  Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього  Кодексу.
Статтею 118 ЗК  України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої та сьомої цієї статті громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених  статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених  статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому  законом  порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із  законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених  статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Статтею 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. 
Формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. 
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Відповідно до абз. 2-3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (далі - Закон № 3613-VI) державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.
Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 24 Закону № 3613-VI державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.
Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Абзацом 1 ч. 3 ст. 24 Закону № 3613-VI встановлено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.
Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону № 3613-VI державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).
Згідно із пунктами 107-109 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із  законом  така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49 - 54 цього Порядку.
Під час державної реєстрації земельної ділянки здійснюється: державна реєстрація обмежень у використанні земельної ділянки, що існують на момент державної реєстрації земельної ділянки; внесення до Державного земельного кадастру відомостей про обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).
З матеріалів справи слідує, що вимогами у цій справі є скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,2108 га з кадастровим номером 4610137200:08:009:0203 для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, що пов`язано з порушенням права комунальної власності територіальної громади міста Львова іншою особою, за заявою якої проведено таку реєстрацію.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що фактично підставою звернення позивача з цим позовом до суду є захист його майнового інтересу на розпорядження земельними ділянками комунальної власності, адже як про це зазначено в позовній заяві та апеляційній скарзі, у зв`язку з реєстрацією в Державному земельному кадастрі земельної ділянки комунальної власності площею 0,2108 га з кадастровим номером 4610137200:08:009:0203, Львівська міська рада не може вільно розпоряджатися своїм майном та позбавлена можливості сформувати і надати Львівському комунальному підприємству «Спортресурс» земельну ділянку на АДРЕСА_2 для облаштування спортивного майданчика. Крім того, у зв`язку з прийняттям Львівською міською радою ухвали № 6737 від 07 вересня 2020 року «Про відмову ОСББ «На Ковельській, 63» у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та наданні земельної ділянки на АДРЕСА_1» відпала підстава існування земельної ділянки з кадастровим номером 4610137200:08:009:0203, а запис у Державному земельному кадастрі щодо вказаної земельної ділянки позбавляє Львівську міську раду можливості вільно розпоряджатися своїм майном. 
Системний аналіз контексту фактичних обставин спору дає підстави для висновку про те, що Львівська міська рада фактично оскаржує рішення, виключно в частині права користування земельною ділянкою, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.
На переконання колегії суддів, в даному випадку, позивач не звертається до суду з метою захисту свого порушеного права, а виокремлює своє порушене право саме в частині позбавлення права користування земельною ділянкою.
Посилання скаржника щодо обґрунтування підсудності цього спору адміністративному суду на ч. 2 ст. 39 Закону України «Про Державний земельний кадастр» згідно з якою рішення, дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора можуть бути оскаржені, зокрема, до суду в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України, є безпідставними, оскільки публічно-правові відносини саме з позивачем, при прийнятті оскаржуваного рішення про державну реєстрацію земельної ділянки, не виникли. Оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосується реалізації та набуття третьою особою права власності на земельну ділянку.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04 вересня 2018 року у справі №823/2042/16, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято спірне рішення, здійснено оскаржуваний запис.
Натомість до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що цей спір має приватноправовий характер.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Згідно із ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.
Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у даній адміністративній справі.
Також, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що враховуючи суб`єктний склад сторін, даний спір необхідно вирішувати в порядку господарського судочинства.
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 312, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення, а ухвалу  Львівського окружного адміністративного суду  від 02 лютого 2021 року про закриття провадження у справі № 140/15706/20 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги. 

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Ніколін  	
Повне судове рішення складено 12 травня 2021 року.