ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

14 травня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 748/2834/20
Головуючий у першій інстанції – Олещенко В. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/580/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді Бечка Є.М.,
суддів: Бобрової І.О., Євстафіїва О.К., 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 лютого 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
дата складання повного тексту рішення 01 лютого 2021 року, місце його ухвалення – м. Чернігів,

                                      В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 09.06.2017 року в сумі 38 758 грн 73 коп. та судовій збір за подання позовної заяви в сумі 2102 грн, 
Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, підписала заяву № б/н від 09.06.2017 року, згідно якої отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 27 жовтня 2020 року відповідач не виконувала належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 38 758 грн 73 коп., з яких  26 048,17 грн – заборгованість за тілом кредиту (в тому числі 26 048,17 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту), 12 710,56 грн – заборгованість за простроченими відсотками. 

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 лютого 2021 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість, яка виникла за кредитним договором № б/н від 09 червня 2017 року, станом на 27.10.2020 року в сумі 18 984 грн 66 коп. У задоволенні решти позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 1 029 грн 56 коп. судового збору.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, установивши обставини того, що відповідно до розрахунку заборгованості відповідачка вносила кошти на рахунок в період з 03.07.2017 року по 27.10.2020 року на загальну суму 17 746 грн, а фактично отримала 36 730,66 грн, таким чином борг відповідача перед банком становить різницю 18 984,66 грн, які і підлягають стягненню з ОСОБА_1 .
Відмовляючи в частині стягнення прострочених відсотків, суд першої інстанції посилаючись на висновок Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17 зазначив, що матеріали справи не містять підтверджень того, що відповідачка була ознайомлена з Витягом з Тарифів та Витягом з Умов, а тому відсутні підстави для стягнення нарахованої позивачем суми відсотків.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1   подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з неї на користь банку грошових коштів в сумі 18 984,66 грн. Вважає, що прийняття оскаржуваного рішення відбулося за неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що із долученого до справи розрахунку вбачається, що банк в односторонньому порядку здійснював списання грошових коштів, при цьому значна частина грошових коштів, які були списані на погашення заборгованості не відображені в загальній сумі грошових коштів, сплачених відповідачем.
Посилається на те, що із виписки по рахунку, станом на 29.10.2020 року підтверджується наявність операцій із проведення «списання відсотків за користування кредитним лімітом», що здійснювалися Банком, однак дані суми не були відображені в розрахунках заборгованості, так не було враховано наступні операції: 01.03.2020 року – 1783,21 грн; 01.02.2020 – 1906,19 грн; 01.01.2020 – 1911,46 грн; 01.12.2019 – 1849,80 грн; 01.11.2019 – 1826,38 грн; 28.10.2019 – 1087,66 грн; 07.10.2019 – 1087,66 грн; 01.10.2019 – 1722,44 грн; 01.09.2019 – 1739,42 грн, а тому в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» необхідно відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представник АТ КБ «Приватбанк» Рожко С.М. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. 
Вказує, що фактичне користування відповідачем кредитними коштами з використанням отриманих кредитних карток підтверджується випискою про рух грошових коштів по рахунку відкритих на ім`я ОСОБА_1 , яка була надана позивачем до суду першої інстанції.
Зазначає, що доводи апеляційної скарги відповідача про те, що при проведенні підрахунку в частині визначення заборгованості не були враховані грошові операції не заслуговують на увагу, оскільки вказані операції є нарахування банком процентів за користування кредитними коштами, а не коштами, які були внесені відповідачем на погашення заборгованості, а отже не впливають на визначення залишку заборгованості виключно за «тілом» кредиту.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України, справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01.02.2021 року, розглядається судом апеляційної інстанції без виклику учасників справи.
Учасники справи повідомлялись про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) сторін, у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Даним вимогам рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає.
Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що відповідно до копії анкети-заяви ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 09.06.2017 року (а.с. 15).
У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.
До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 27.10.2020 року становить 38 758,73 грн і складається із: заборгованості за тілом кредиту – 26048,17 грн, в т.ч.: 26 048,17 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту,12 710,56 грн – заборгованість за простроченими відсотками.
Відповідно до довідки між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: НОМЕР_1 дата відкриття 22.05.2017 року, термін дії до 05/21(а.с. 13).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано два розрахунки заборгованості за договором б/н від 09.06.2017 року та виписка по рахунку відповідача.
З розрахунку заборгованості за договором б/н від 09.06.2017 року станом на 31.08.2019 року та розрахунку заборгованості станом на 21.10.2020 року та виписки по особовому рахунку відповідача вбачається, що за період з 01.11.2018 року по 01.03.2020 року банком нараховувались та з рахунку автоматично списувались відсотки за користування кредитом, сплата та розмір яких не були погоджені сторонами, про що свідчить графа 4 "відсотки погашені за рахунок кредиту".
Стягуючи з відповідача заборгованості за кредитним договором у  сумі 18984,66 грн., суд першої інстанції не врахував, що згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 09.06.2017 року та виписки по рахунку, які додані позивачем до позовної заяви, заборгованість Позичальника за простроченими відсотками за користування кредитом складає 19 776,96 грн, тобто відсотки за користування кредитними коштами Банком фактично включені до суми заборгованості за кредитним договором, про що свідчить наявність у розрахунку заборгованості графи "Витрати клієнтом кредитних коштів", тобто це кошти, які безпосередньо витратив Позичальник, та графи "Відсотки погашені за рахунок кредиту" (а.с. 10-12).
Включаючи до суми заборгованості за кредитом, в тому числі відсотки за користування кредитом, Банк в позовній заяві посилається на пункти 2.1.1.3.3., 2.1.1.12.9, 2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг, згідно яких відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами при настанні терміну платежу. Сплату процентів за користування Кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання). Якщо на дату нарахування процентів Клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів.
Апеляційний суд вважає, що підстави для стягнення з відповідача відсотків, погашених за рахунок кредиту, відсутні.
Судом встановлено, що відповідачем в період з 03.07.2017 року по 27.10.2020 року знято з картки 36 730 грн 66 коп., а внесено Боярською- ОСОБА_2 на погашення заборгованості на загальну суму 17 746 грн, при цьому в рахунок погашення процентів, відповідно до графи «Відсотки погашені за рахунок кредиту», позивачем з внесених відповідачем грошових коштів було списано 19 776,96 грн на сплату відсотків за користування кредитом.
Таким чином, фактично отримані та використані кошти були стягнуті з позичальника банком на погашення відсотків, які фактично не обумовлені договором і повинні бути зараховані до погашення  боргу за тілом кредиту.
Доводи апеляційної скарги про те, що розрахунок заборгованості, а саме, нарахування процентів за користування кредитними коштами, не може ґрунтуватися на Умовах та Правилах надання банківських послуг, є обґрунтованими.
Суд першої інстанції не врахував вказані обставини справи та положення законодавства та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог, в зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 04.03.2021 року звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

                                       П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 лютого 2021 року скасувати.
У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) в дохід держави судовий збір в сумі 3153 грн за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:                                       Судді: