П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/5935/20 
Головуючий у 1-й інстанції:  Шевчук О.П. 
          Суддя-доповідач:  Кузьмишин В.М. 

21 травня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьмишина В.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Сапальової Т.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року (прийнято в м.Хмельницький 11.12.20) у справі за адміністративним позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення коштів, 
В С Т А Н О В И В :
Описова частина.

          Короткий зміст позовних вимог.

          У вересні 2020 року Департамент патрульної поліції звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП в розмірі 16446 грн.           
          Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

          Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.12.2020 позовні вимоги задовлено в повному обсязі.

          Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

          Не погодившись із судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким у задовленні позовних вимог відмовити. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

          Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.

          Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення залишити без змін.

          Рух справи у суді апеляційної інстанції.
          Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі.
          Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження.

          Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

          Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 - Інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області ДПП лейтенант поліції прийнятий на роботу до Національної поліції України відповідно до наказу від 21.12.2015 №27 о/с.
          Відповідно до Дислокації розстановкою сил та засобів роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Хмельницькому ДПП з 20-00 07.06.2017 до 08-00 08.06.2017 сформований екіпаж патрульної поліції "ЗЕВС - 0102" на службовому автомобілі "Тоуоta Ргіus", номерний знак НОМЕР_1 у складі: інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Хмельницькому ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 та інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Хмельницькому ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 .
          Згідно дорожнього листа, автомобіль "Тоуоta Ргіus", номерний знак НОМЕР_1 прийняв патрульний - один із екіпажу №102 - інспектор роти № З батальйону Управління патрульної поліції у місті Хмельницькому ДПП лейтенанта поліції Багінський О.С.
          Наказом Департаменту патрульної поліції №2515 від 26.05.2017 затверджено перелік працівників Управління патрульної поліції у м.Хмельницькому за якими закріплюються службові транспортні засоби, а саме : за транспортним засобом "Тоуоta Ргіus", номерний знак НОМЕР_1 закріплений ОСОБА_1 .
          Згідно висновку службового розслідування від 08.08.2017 суд встановив, що 08.08.2017 до Департаменту патрульної поліції надійшов рапорт інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Хмельницькому ДПП лейтенанта Пекного Я.В. в якому останній вказав, що 08.06.2017 патрулюючи у складі екіпажу "ЗЕВС-0102" на службовому автомобілі "Toyota Prius" номерний знак НОМЕР_1 близько 01 год. 20 хв. було виявлено автомобіль марки "БМВ" (номерний знак - невідомий) водій якого порушив п. 8.5. Правил дорожнього руху України, а саме перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки. Лейтенант поліції Пекний Я.В. керуючи вищезазаначеним службовим автомобілем, почав переслідування автомобіля "БМВ", однак не врахувавши дорожньої обстановки та не вибравши безпечної швидкості, внаслідок чого здійснив наїзд на металево бетону опору за адресою вул. Проспект Миру, 101а, місто Хмельницький.
          Водій службового автомобіля "Toyota Prius" номерний знак НОМЕР_1 не дотримався п. 2.3 (б) ПДР України, чим вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
          Вина лейтенанта поліції Пекного Я.В. інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Хмельницькому ДПП у вчиненні правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення БР №198867 від 08.06.2017 року, схемою місця ДТП від 08.06.2017 року, рапортом та письмовими поясненнями ОСОБА_1 , згідно із якими останній не заперечує факту вчинення правопорушення.
          Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 07.07.2017 по справі №686/11309/17 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 320 гривень.
          Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 14.08.2017 по справі №686/11309/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду від 07 липня 2017 року щодо ОСОБА_1 змінено. Виключено з формулювання обвинувачення мотивувальної частини постанови судді Хмельницького міськрайонного суду від 07 липня 2017 року щодо ОСОБА_1 висновок про пошкодження металевої та бетонної огорожі внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. За ст. 124 КУпАП накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (триста сорок грн.). В решті постанову залишено без змін.
          Згідно з постановою Апеляційного суду Хмельницької області у справі №686/11309/17   ОСОБА_1 не заперечував та ствердив наявність дорожньо-транспортної пригоди за його участі по проспекту Миру в м. Хмельницькому у нічну пору 8 червня 2017 року, спричинення керованому ним транспортному засобу "Toyota Prius", д/н - НОМЕР_1 механічних ушкоджень, однак викладав свою версію подій.
          Вказаними рішеннями встановлено, що 08.06.2017 транспортним засобом "Toyota Prius", номерний знак НОМЕР_1 керував ОСОБА_1 , що також підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення та схемою ДТП.
          На момент дорожньо-транспорної пригоди власником автомобіля "Toyota Prius", номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 - був Департамент патрульної поліції, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 17.01.2014 № НОМЕР_3 .
          Враховуючи те, що відповідачем пошкоджено автомобіль "Toyota Prius", номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , тобто завдано шкоди, а витрати на відновлюваний ремонт вказаного автомобіля покладені на Департамент патрульної поліції, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення коштів з ОСОБА_1 ..

Мотивувальна частина.

          Позиція Сьомого апеляційного адміністративного суду.

          Згідно з ст. 19 Закон України «Про Національну поліцію»  у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.
          При вирішення справ вказаної категорії пріоритетними є норми спеціального законодавства, трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі.
          Закон України «Про Національну поліцію» не містить норм щодо матеріальної відповідальності поліцейських, відшкодування матеріальної шкоди заподіяної поліцейським, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що на поліцейського як на працівника поширюється трудове право, отже при вирішенні даного спору слід керуватись Кодексом законів про працю України (КЗпП України).
          Крім того, положення стосовно матеріальної відповідальності відсутні також у положенні «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» затвердженої постановою КМУ РСР від 29 липня 1991 року №114.
          Відповідно до п.23 вказаного вище положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством. 
          Колегія суддів вважає необґрунтованим послання суду першої інстанції на положення  на ст.22 ЦК України, щодо стягнення збитків, оскільки спірні правовідносини стосуються відшкодування матеріальної шкоди з працівника (поліцейського).
          Також необґрунтованим є посилання на ст. 1166 ЦК України, оскільки як встановлено судом першої інстанції, відповідач виконував трудові (службові) обов`язки, а саме невідкладне службове завдання, внаслідок чого було пошкоджено транспортні засоби, а отже відповідальність має наставати за нормами трудового права. Цивільне право слід застосовувати у випадках, коли працівник заподіяв матеріальну шкоду, внаслідок самовільного використання в особистих цілях автомобіля.
          Відповідно до ст.138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст. 130 цього Кодексу.
          Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.
          При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.
          На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами.
          Відповідно до ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.
          Статтею 134 КЗпП України передбачено випадки повної матеріальної відповідальності. Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.
          Отже, договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладено лише із працівниками, які обіймають посади (виконують роботи) із зазначеного переліку. І лише за наявності такого договору працівник нестиме повну матеріальну відповідальність за заподіяну шкоду. Тобто повна матеріальна відповідальність виникає лише за умови виконання обох описаних вище вимог.          
          Відповідно до п. 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
          Згідно з довідки про доходи наданої позивачем, заробітна плата ОСОБА_3 складає 10456 грн. 85 коп. у місяць (а.с. 60).
          Таким чином, доведено факт завдання позивачу матеріальної шкоди відповідачем, а тому така шкода має бути відшкодована у розмірі середнього місячного заробітку відповідача, який складає 10 456 грн. 85 коп.
          На викладені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, фактичні обставини справи в повному обсязі не встановив, що призвело до ухвалення неправильного рішення.
          Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до положень ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
          Таким чином, до спірних правовідносин підлягає до застосування тримісячний строк позовної давності, як спеціальна норма для публічно-правових правовідносин.
          В свою чергу суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення ч.3 ст.233КЗпП України. 
          При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач є працівником Національної поліції, протиправні дії якого під час виконання службових обов`язків 08.06.2017 призвели до дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої службовий автомобіль "Toyota Prius" зазнав механічних пошкодження. Зазначені обставини встановлені висновком службового розслідування від 08.08.2017, проведеного позивачем за фактом ДТП; вина відповідача встановлена постановою Хмельницького міськрайонного суду від 07.07.2017 у справі № 686/11309/17 та постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 14.08.2017 по справі №686/11309/17.
          За наведених обставин, позивач дізнався про заподіяну йому шкоду 30 березня 2019 року.
          При цьому, позивач звернувся до Хмельницького міськрайонного суду 08 серпня 2018 року із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, що встановлено рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03.12.2018 у справі №686/18159/18.
          Постановою Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №686/18159/18 рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 травня 2019 року скасовано. Провадження у справі за позовом Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Хмельницькій області до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - закрито.
          Повідомлено Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, що розгляд справ такої категорії віднесено до юрисдикції адміністративного суду.
          З адміністративним позовом про матеріальної шкоди Департамент патрульної поліції звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду звернувся 30.09.2020.
          За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що враховуючи первинне звернення позивача з позовом до суду цивільної юрисдикції та продовження процесуальних строків в зв`язку з карантинними обмеженнями, позивач пропустив процесуальний строк для звернення з відповідним позовом з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.    

          Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги.                     
          Таким чином, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги та приходить до висновку, що позовні вимоги Департаменту патрульної поліції підлягають частковому задоволенню, в розмірі середнього місячного заробітку позивача, який складає 10 456 грн. 85 коп.
У силу  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови  про задоволення позовних вимог частково.
          Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  частково.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення коштів скасувати.
Прийняти постанову, якою позовні вимоги Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10 456грн. 85коп.
В решті позовні вимоги залишити без задоволення. 

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сушко О.О.    Сапальова Т.В.