УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №291/312/20 Головуючий у 1-й інст. Митюк О. В. 
Категорія 23 Доповідач Коломієць О. С.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів         Талько О.Б, Трояновської Г.С. 
з участю секретаря 
судового засідання         Дяченко Ю.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі  цивільну справу № 291/312/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок», Приватного підприємства «Ружинський край» про розірвання договору оренди землі та витребування земельних ділянок
за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Ружинський край» на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2020 року, яке ухвалено суддею Митюк О.В. в смт Ружин
в с т а н о в и в:

У березні 2020 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що є власником двох земельних ділянок, які розташовані на території Княжиківської сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дані земельні ділянки перебували у користуванні Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» (далі – ПСП «Агрофірма «Світанок») на підставі договору оренди землі, укладеного між позивачем та вказаним підприємством. Проте ПСП «Агрофірма «Світанок» не використовує зазначені вище земельні ділянки, а права та обов`язки орендаря за укладеним з позивачем договором оренди землі на підставі розподільчого балансу від 22.03.2018 передало Приватному підприємству «Ружинський край» (далі – ПП «Ружинський край»), за яким було зареєстровано право оренди на належні позивачам земельні ділянки. 
Разом з тим, позивач не укладав жодних договорів з ПП «Ружинський край», згоди на укладення договору суборенди на вказані в договорі оренди належні йому земельні ділянки та на передачу права оренди земельних ділянок у заставу чи до статутного фонду не надавав. 
Позивач вважає, що фактично орендар сам в односторонньому порядку усунувся від виконання умов договору оренди землі в повному обсязі, припинивши господарську діяльність з безпосереднього цільового використання орендованих земельних ділянок, чим порушив вимоги законодавства. 
З врахуванням вищевикладеного просив розірвати договір оренди землі б/н від 25.07.2013, який укладений між позивачем та ПСП «Агрофірма «Світанок», на підставі яких зареєстровано право оренди за ПП «Ружинський край». Також просив витребувати у приватного підприємства «Ружинський край» та повернути позивачу земельні ділянки з кадастровим номером 1825284000:10:000:0044, площею 2,9688 га та кадастровим номером 1825284000:10:000:0078, площею 0,5944, які розташовані на території Княжиківської сільської ради Ружинського району Житомирської області. 
Рішенням  Ружинського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1  задоволено. Вирішено розірватидоговір оренди землі б/н від 25 липня 2013 року, укладений між Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Світанок» і ОСОБА_1 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1825284000:10:000:0044, площею 2,9688 га та земельної ділянки з кадастровим номером 1825284000:10:000:0078, площею 0,5944, які розташовані на території Княжиківської сільської ради Ружинського району Житомирської області. Витребувано у приватного підприємства «Ружинський край» та повернуто ОСОБА_1 вказані земельні ділянки.
Стягнуто  з Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1375,30 грн. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПП «Ружинський край» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи,просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки ПП «Ружинський край» є правонаступником ПСП «Агрофірма «Світанок» та було створене шляхом виділу з вказаного підприємства, тобто внаслідок реорганізації ПСП «Агрофірма «Світанок». На підставі ст.106 ЦК України та ч.1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» до ПП «Ружинський край» перейшли всі права та обов`язки по договору оренди землі, укладеного між ПСП «Агрофірма «Світанок» та позивачем. При цьому позивач у своїй заяві не вказав жодних порушень обовязків за договором оренди, чи передбачених ст.25 Закону України «Про оренду землі», а також не вказав, в чому виражається істотність порушення. Разом з тим зазначає, що земельні ділянки, належні позивачу, обробляються у відповідності до цільового призначення, по договору оренди землі сплачується орендна плата, а тому вказаний договір виконуються обома сторонами правочину в повному обсязі, що свідчить про те, що права позивача як орендодавця земельних ділянок ніяким чином не порушені і підстав для розірвання даного договору оренди немає.
Правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався. 
Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 
За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції   відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей  про   вручення   йому  судової  повістки  або  за  його клопотанням,  коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце  розгляду  справи,  не перешкоджає розгляду справи. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Розглянувши справу в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що орендар ПСП «Агрофірма «Світанок» не використовує спірні земельні ділянки для здійснення своєї господарської діяльності, передало права та обов`язки за договором оренди іншій особі без згоди позивача-орендодавця, а тому є підстави для розірвання договору оренди на підставі ст.24, 25 Закону України «Про оренду землі». При цьому вважав, що орендар всупереч вимогам законодавства та умовам укладеного договору незаконно передав права оренди і функції по виплаті орендної плати іншій юридичній особі - ПП «Ружинський край». Також суд задовольнив вимогу про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, оскільки вони безпідставно на даний час перебувають у користуванні відповідача і дана вимога є похідною від первісної.
Такий висновок є вірним виходячи з наступного. 
Судом під час розгляду справи встановлено, що позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером 1825284000:10:000:0044, площею 2,9688 га та земельної ділянки з кадастровим номером 1825284000:10:000:0078, площею 0,5944, які розташовані на території Княжиківської сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Між позивачем та ПСП «Агрофірма «Світанок» 25 липня 2013 року було укладено договір оренди землі, відповідно до якого вказані земельні ділянки передавались позивачем в оренду ПСП «Агрофірма «Світанок» строком на 13 років. 
З матеріалів справи слідує, що ПП «Ружинський край» (код ЄРДПОУ 42016935) було утворене шляхом виділу з ПСП «Агрофірма «Світанок» (код ЄРДПОУ 03754024) та є правонаступником останнього, про що 23.03.2018 внесено запис до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який є у відкритому доступі. 
На підставі додатку № 5 до Розподільчого балансу між ПСП «Агрофірма «Світанок» та ПП «Ружинський край» від 22.03.2018 ПСП «Агрофірма «Світанок» передало право оренди вищевказаних належних позивачу земельних ділянок ПП «Ружинський край».
На підставі вказаного договору оренди землі та зазначеного розподільчого балансу на згадані земельні ділянки, право оренди було зареєстровано за ПП «Ружинський край», яке фактично і використовує належні позивачу земельні ділянки.
Відповідно до п. 31 Договору оренди землі, укладеного між позивачем та ПСП «Агрофірма «Світанок» зміна умов договору здійснюється виключно у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.
Матеріали справи не містять згоди орендодавця як на зміну сторони договору (орендаря) так і на зміну порядку виплати орендної плати.
Згідно з частиною 6 ст. 81 Закону України «Про оренду землі» відчужене право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі (стаття 25 Закону України «Про оренду землі»), а орендодавець відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про оренду землі» має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати.
Залучення третіх осіб до обробітку землі та оплати орендної плати орендодавцю з припиненням орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки виходить за межі діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем.
Відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Виходячи з аналізу змісту статей 24 та 25 Закону України «Про оренду землі» припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки та передача третім особам функцій з її обробітку й оплати орендної плати орендодавцю, виходить за межі господарської діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем, та є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки на підставі ст. 32 даного Закону (Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі №133/158/16-ц).
Згідно із статтею 1 Закону України «Про оренду землі» та частиною першою статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 152 Земельного кодексу України).
Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що ПСП «Агрофірма «Світанок» не використовує земельні ділянки, а передало їх до статутного капіталу ПП «Ружинський край» без згоди власника, дійшов обґрунтованого висновку про порушення ПСП «Агрофірма «Світанок» визначених Законом України «Про оренду землі» та Земельним кодексом України прав орендодавців.
Доводи апеляційної скарги про те, що право оренди перейшло до ПП «Ружинський край» за розподільчим балансом, яке є правонаступником ПСП «Агрофірма «Світанок» та було створене шляхом виділу з вказаного підприємства, тобто внаслідок реорганізації ПСП «Агрофірма «Світанок» і тому, відповідно до положень ч.3 ст. 16, ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» вказане не є підставою для розірвання оспорюваних позивачами договорів оренди землі, є необґрунтованим, виходячи з наступного. 
За правилами ч.1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Відповідно до ч.4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. 
Аналогічні положення закріплені й у п.35 спірного договору оренди землі.
Згідно з частиною першою, другою статті 109 ЦК України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.
Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.
Тлумачення положень законодавства свідчить про те, що виділ не є різновидом припинення або реорганізації юридичної особи, це один із способів створення нової юридичної особи, яка наділяється певним майном існуючої юридичної особи. При цьому, попередня юридична особа не припиняється.
Наслідком виділу є перехід за розподільчим балансом до нової юридичної особи, що утворилася унаслідок виділу, частини майна, прав та обов`язків юридичної особи, з якої був здійснений виділ, і яка не припиняється,  а продовжує функціонувати за зменшеного обсягу активів та пасивів, тобто має місце часткове правонаступництво.
Таким чином, припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої в орендодавця земельної ділянки та передача права оренди на неї за розподільчим балансом іншій юридичній особі без згоди орендодавця свідчить про невиконання орендарем обов`язків, передбачених статтею 25 Закону України «Про оренду землі» та умов договору оренди землі, що є підставою для його дострокового розірвання.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2020 року у справі №291/1009/18. 
За таких обставин, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ПСП «Агрофірма «Світанок»не використовує спірні земельні ділянки для здійснення своєї господарської діяльності, передало права та обов`язки за договорами оренди іншій особі без згоди орендодавця, а тому наявні підстави для розірвання даного договору оренди, який укладений між ПСП «Агрофірма «Світанок» та позивачем, а також витребування у ПП«Ружинський край» вказаних земельних ділянок і повернення їх позивачу.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апелянтом не надано.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні. 
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Ружинський край» залишити без задоволення, а рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 02 червня 20201 року.

Головуючий                                               Судді