ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року	Львів	Справа № 380/6292/20 пров. № А/857/2279/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                             Ніколіна В.В., Гінди О.М.,
за участю секретаря судового засідання                    Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Зелене місто» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року (головуючий суддя Сакалош В.М., м. Львів, повний текст складено 28.12.2020) по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Львівського комунального підприємства «Зелене місто» про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Львівській області звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Львівського комунального підприємства «Зелене місто» в якому просило стягнути до бюджету кошти з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування     податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів в розмірі 525457 грн. 
Львівське комунальне підприємство «Зелене місто» подало зустрічний позов до Головного управління ДПС у Львівській області в якому просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 13.01.2020 №0000170402 та податкову вимогу від 10.02.2020 №11472-51.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року позов Головного управління ДПС у Львівській області до Львівського комунального підприємства «Зелене місто» про стягнення боргу задоволено, стягнути до Державного бюджету з Львівського комунального підприємства «Зелене місто» кошти з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування     податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів в розмірі 525457 (п`ятсот двадцять п`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім) грн. 00 коп.
У задоволенні зустрічного позову Львівського комунального підприємства «Зелене місто» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги відмовлено.
          Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Львівське комунальне підприємство «Зелене місто» оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що таке  прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а відтак, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі від 08 грудня 2020 року та прийняти нову постанову, якою в задоволені позовних вимог ГУ ДПС у Львівській області відмовити, а позовні вимоги зустрічного позову задовольнити повністю.
В апеляційній скарзі зазначає, що  працівниками Головного управління ДПС у Львівській області було проведено камеральну перевірку Львівського комунального підприємства «Зелене місто» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за жовтень 2019 року.
За наслідками проведення перевірки складений Акт № 43/04.02/13838331 від 17.12.2019, яким встановлено порушення пункту 5 Розділу V наказу Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», та п. 200.4, п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України, у зв`язку із чим ЛКП «Зелене місто» відмовлено в отриманні суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку в розмірі 525 457.00 грн. (п`ятсот двадцять п`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім гривень 00 копійок), по декларації з ПДВ за жовтень 2019 року. Вищевказаний Акт, Львівським комунальним підприємством «Зелене місто» отримано 18 грудня 2019 року.
Відповідач користуючись положеннями ст. 50 Податкового кодексу України, подав уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 21 грудня 2019 року (реєстраційний номер документа в електронному кабінеті платника податків НОМЕР_1 ), згідно якого зменшено суму бюджетного відшкодування на суму 525  457,00 грн. (п`ятсот двадцять п`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім гривень 00 копійок).
Однак, 17 січня 2020 року Львівським комунальним підприємством «Зелене місто» було отримано податкове-повідомлення рішення № 0000170402 від 13.01.2020 про відсутність права на врахування суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 525 457.00 грн. (п`ятсот двадцять п`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім гривень 00 копійок).
Окрім цього, 26 лютого 2020 року Львівським комунальним підприємством «Зелене місто» отримано податкову вимогу Головного управління ДПС у Львівській області № 11472- 51 від 10 лютого 2020 року щодо термінової сплати суми податкового боргу в розмірі 525 457.00 грн. (п`ятсот двадцять п`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім гривень 00 копійок).
Не погоджуючись з вищезгаданою вимогою, користуючись правом на оскарження такого рішення, передбаченим ст. 56 Податкового кодексу України, ЛКП «Зелене місто» звернулося до контролюючого органу вищого рівня (Державної податкової служби України) із скаргою на податкову вимогу (вих. № 106 від 05.03.2020 року) у зв`язку з неправомірним його виникненням однак, жодної відповіді про результати розгляду згаданої скарги Відповідачем не отримано, а відтак, останній вважав, що скарга задоволена та неправомірно нарахований податковий борг скасований.
Однак, 07 серпня 2020 року Львівським комунальним підприємством «Зелене місто» отримано позовну заяву Головного управління ДПС у Львівській області про стягнення коштів за податковим боргом з рахунків у банках.
Суд першої інстанції, в оскаржуваному рішенні дійшов висновку, що Акт про результати камеральної перевірки Львівським комунальним підприємством «Зелене місто» отримано 18 грудня 2019 року. При цьому, уточнюючий розрахунок, підприємство подало 21 грудня 2019 року, що спростовує твердження відповідача про те, що останнім було самостійно виявлено порушення при заповненні податкової накладної.
Скаржник з даними висновками суду першої інстанції не погоджується.
За результатами камеральної перевірки ЛКП «Зелене місто» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за жовтень 2019 року, Головним управлінням ДПС у Львівській області було складено Акт про результати такої перевірки № 43/04.02/13838331 від 17.12.2019, яким встановлено зазначені вище порушення.  
Відповідно до п. 50.1. ст. 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Таким чином, Львівським комунальним підприємством «Зелене місто» було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 21 грудня 2019 року (реєстраційний номер документа в електронному кабінеті платника податків НОМЕР_1 ) згідно якого зменшено суму бюджетного. відшкодування на суму 525 457.00 грн (п`ятсот двадцять п`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім гривень 00 копійок).
Згідно з пунктом 48.1 ст. 48 Податкового кодексу України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 ст. 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.
Стаття 50 Податкового кодексу України регламентує порядок внесення змін до податкової звітності. Так, відповідно до частин першої та другої підпункту 50.1 цієї статті у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.
Аналогічні положення містяться і у пунктах 1-3 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за № 159/28289 (далі - Порядок №21).
Із змісту наведених правових норм, слідує, що подання платниками податків податкової звітності здійснюється саме в порядку та за формою, встановленою Податковим кодексом України та Порядком №21. При цьому уточнюючий розрахунок слід вважати невід`ємною частиною податкової декларації у разі, якщо останній був прийнятий контролюючим органом за відсутності підстав для відмови у його прийнятті, передбачених підпунктом 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України. Існування вимог, зокрема, до форми подання податкової декларації та уточнюючого розрахунку до неї спрямоване на забезпечення правильного відображення контролюючим органом задекларованих платником податків показників податкової звітності.
При цьому, Податковим кодексом України передбачено лише два способи виправлення помилок у податковій звітності: подання уточнюючого розрахунку або відображення уточнених показників в податкових деклараціях наступних податкових періодів.
Аналогічна позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 24 лютого 2020 року у справі № 520/1186/19, зокрема зазначається, що подання платниками податків податкової звітності здійснюється саме в порядку та за формою, встановленою Податковим кодексом України. При цьому, уточнюючий розрахунок слід вважати невід`ємною частиною податкової декларації у разі, якщо останній був прийнятий контролюючим органом за відсутності підстав для відмови у його прийнятті, передбачених підпунктом 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України. Існування вимог, зокрема, до форми подання податкової декларації та уточнюючого розрахунку до неї спрямоване на забезпечення правильного відображення контролюючим органом задекларованих платником податків показників податкової звітності.
Положення п. 50.1. ст. 50 Податкового кодексу України зобов`язує платника податку надіслати до контролюючого органу уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою уточнюючого розрахунку, чинного на час подання, або виправити помилку шляхом відображення уточнюючих показників у складі поточної декларації за будь-який наступний податковий період.
Пунктом 50.2 статті 50 Податкового кодексу України визначено, що платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.
Отже, пунктом 50.2 статті 50 Податкового кодексу України встановлено обмеження щодо подачі уточнення показників поданої звітності лише у разі проведення документальної планової або позапланової перевірки.
Тому, у випадках отримання акта камеральної перевірки щодо певної податкової декларації платник податків не обмежений у праві подати уточнюючий розрахунок до цієї декларації.
Таким чином, після проведення камеральної перевірки і до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за наслідками такої перевірки платник має право подавати уточнюючі розрахунки, а контролюючий орган, приймаючи відповідне податкове повідомлення-рішення за наслідками такої камеральної перевірки, повинен встановити дійсний обов`язок платника зі сплати податку з урахуванням даних уточнюючого розрахунку.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 820/5299/17 та відобразив свою позицію у постанові від 19 червня 2019 року, де зазначає, що положення статті 50 Податкового кодексу України не обмежують платника в подачі уточнюючих розрахунків під час або після проведення камеральної перевірки.
Окрім цього, аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 803/1595/14, зокрема зазначається, що Верховний Суд дійшов висновку про те, що після проведення камеральної перевірки і до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за наслідками такої перевірки платник має право подавати уточнюючі розрахунки до податкової звітності, а контролюючий орган, приймаючи відповідне податкове повідомлення-рішення, повинен встановити дійсний обов`язок платника зі сплати податку з урахуванням даних уточнюючого розрахунку у разі його подання.
Таким чином, приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції всупереч положенням ст. 50 Податкового кодексу України, дійшов висновку, що Відповідач не самостійно виявив порушення при заповненні податкової декларації, що призвело до порушення норм матеріального права та прийняття незаконного та необгрунтованого рішення.
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновку, що заборгованість виникла на підставі податкового повідомлення-рішення від 13.01.2020 року № 0000170402 винесеного відповідно до висновків акта № 43/04.02/13838331 від 17.12.2019 про результати камеральної перевірки проведеної ГУ ДПС у Львівській області щодо ЛКП «Зелене місто» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за жовтень 2019 року
Скаржник з даним висновком суду першої інстанції не погоджується, вважає його помилковим, необгрунтованими та таким, що не відповідає дійсності з огляду на наступне.
На підставі згаданого акта про результати камеральної перевірки № 43/04.02/13838331 від 17.12.2019 було складено податкове-повідомлення рішення № 0000170402 від 13.01.2020 про відсутність права на врахування суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 525  457,00 грн (п`ятсот двадцять п`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім гривень 00 копійок).
Відповідно до п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п. 75.1.1. ст. 75 Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Згідно п. 76.1. ст. 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Відповідно до п. 76.2. ст. 76 Податкового кодексу України, порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.
Згідно із п. 86.2 ст. 86 Податкового кодексу України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Отже, камеральна перевірка є окремим самостійним видом перевірок і не належить ні до планових, ні до позапланових.
Відповідач неодноразово, звертав увагу суду першої інстанції на те, що згадуваним податковим повідомленням-рішенням лише відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування за вказаний період. Однак, уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок (реєстраційний номер документа 9308208363) за вказаний період відсутній показник отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість, а відтак виникнення податкового боргу є незаконним. Однак, судом першої інстанції, дані доводи відповідача до уваги взяті не були.
Окрім цього, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначає, що контролюючим органом уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок було присвоєно статус «Історія подання». Однак, у цьому ж рішення суд першої інстанції зазначає, що податковий борг виник саме у зв`язку із поданням уточнюючого розрахунку № 9308208363 від 21.12.20219 року за період що перевірявся.
Скаржник з даними висновками суду першої інстанції не погоджується, вважає їх помилковим, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності з огляду на наступне.
Відповідач - неодноразово звертав увагу суду першої інстанції, що відповідно до відомостей, що містить уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок (реєстраційний номер документа в електронному кабінеті платника податків НОМЕР_1 ), згідно якого зменшено суму бюджетного відшкодування на суму 525  457, 00 грн. (п`ятсот двадцять п`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім гривень 00 копійок) (код рядка 20.2), а відтак відсутній будь-який податковий борг.
Водночас у відповіді Головного управління ДПС у Львівській області вказується, що до Галицького управління ГУ ДПС у Львівській області направлено службові дописи, щодо присвоєння статусу «Історія подання» уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № 9308208363 від 21.12.2019 та вжиття відповідних заходів згідно чинного законодавства для відображення коректних даних, щодо сум операцій в інтегрованій картці платника.
Пунктом 1 глави 1 розділу IV Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, визначено, що первинні показники, що відображаються в підсистемі, яка забезпечує обробку податкової звітності та платежів, є показниками форм податкової звітності та звітності з єдиного внеску, затверджених у встановленому порядку (далі - Звітні документи).
Відповідно до п. 4 глави 4 розділу IV Порядку №422 якщо після подання Звітного документа платник податків подає до граничного строку подання новий Звітний документ із виправленими показниками, поданий раніше Звітний документ стає недіючим та отримує ознаку стану обробки «Історія подання».
Дані Звітного документа, який отримує ознаку стану обробки «Історія подання», після настання граничного строку сплати грошового зобов`язання за таким Звітним документом виключаються з ІКП. Вказане виключення проводиться датою отримання такої ознаки стану обробки та з використанням відповідних облікових показників (операцій).
Таким чином, з огляду на те, що уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок Львівським комунальним підприємством «Зелене місто» було подано до закінчення загального строку давності, установленого п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу.
Прийняття даного уточнюючого розрахунку підтверджується квитанцією № 2 та присвоєно реєстраційний номер документа в електронному кабінеті платника податків № 9308208363.
З огляду на наведене, вбачається, що контролюючим органом було допущено порушення податкового законодавства зокрема, останнім присвоєно статус «Історія подання» уточнюючому розрахунку замість присвоїти такий статус первинній податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року (реєстраційний номер в електронному кабінеті платників податку № 9276264145).
Однак, представниками ГУ ДПС у Львівській області неодноразово наголошувалося на тому, що податковий борг сформувався на підставі проведеної камеральної перевірки, що здійснювалася до подачі уточнюючого розрахунку, а відтак, згадана уточнююча декларація не має права на існування та не враховувалася при складенні податкового повідомлення-рішення, що підтверджується матеріалами справи.
Суд першої інстанції, приймаючи рішення суперечить сам собі, оскільки спершу дійшов висновку про правомірність присвоєння уточнюючому розрахунку статусу «Історія змін», потім погоджується, що податковий борг виник саме на підставі такого розрахунку.
У відзиві на апеляційну скаргу податковий орган просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.  
Судом першої інстанції встановлено, що ЛКП «Зелене місто» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій з присвоєнням ідентифікаційного коду в ЄДРПОУ 13838331 та є платником податків у розумінні ПК України.
    Згідно карток особових рахунків та довідки про податкову заборгованість №4918/9/51.08 від 11.06.2020 ЛКП «Зелене місто» станом на 10.06.2020 має заборгованість по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 525457,00 грн. Вказана заборгованість виникла на підставі податкового повідомлення-рішення від 13.01.2020 №0000170402 винесеного відповідно до висновків акта №43/04.02/13838331 від 17.12.2019 про результати камеральної перевірки проведеної ГУ ДПС у Львівській області щодо ЛКП «Зелене місто» з питання достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за жовтень 2019 року.
Згідно акта від 17.12.2019 №43/04.02/13838331 зазначеною перевіркою виявлено порушення додатку 4 до податкової декларації з податку на додану вартість (від 20.11.2019 №9276264145 у якій заявлена сума склала 525457 грн. ПДВ) за звітний період жовтень 2019 року «Заява про проведення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування /реєстраційної суми платника податку, що реорганізовується в обрахунку реєстраційної суми правонаступника», де в полі «Відповідно до статті 200 розділу V кодексу бюджетне відшкодування визначене у податковій декларації за звітний (податковий) період (рядок20.2) з податку па додану вартість за - року» не зазначено звітний податковий період за яким заявлено суму до бюджетного відшкодування.
Також, ГУ ДПС у Львівській області виставлено ЛКП «Зелене місто» податкову вимогу від 10.02.2020 форми «Ю» №11472-51.
Податкове повідомлення-рішення та податкова вимога належним чином вручені ЛКП «Зелене місто», що підтверджується матеріалами справи.
ЛКП «Зелене місто» користуючись правом на оскарження рішення контролюючого органу подало до ДПС України скаргу на податкову вимогу (вих. №106 від 05.03.2020), однак відповіді про результати розгляду згаданої скарги ЛКП «Зелене місто» не отримало.
Підприємство зверталося до ГУ ДПС у Львівській області із зверненням (вих. №104 від 04.03.2020), щодо надання роз`яснень з підстав формування податкового боргу в сумі 525457,00 грн. Згідно відповіді ГУ ДПС у Львівській області №12516/04.02/10 від 17.03.2020, контролюючим органом встановлено, ЛКП «Зелене місто» подало уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок №9308208363 від 21.12.2019 за період що перевірявся, що і призвело до виникнення податкового боргу.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Акт про результати камеральної перевірки Львівським комунальним підприємством «Зелене місто» отримано 18 грудня 2019 року, а уточнюючий розрахунок, підприємство подало 21 грудня 2019 року, що спростовує твердження відповідача про те, що останнім було самостійно виявлено порушення при заповненні податкової накладної.
Крім того, контролюючим органом було повідомлено ЛКП «Зелене місто» про те, що до Галицького управління ГУ ДПС у Львівській області направлено службові дописи, щодо присвоєння статусу «Історія подання» уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок та вжиття заходів згідно чинного законодавства для відображення коректних даних, щодо сум операції в інтегрованій картці платника.
Податкове повідомлення-рішення винесене контролюючим органом у зв`язку з виявленням відсутності права на отримання бюджетного відшкодування за період вересень 2019 та відсутності права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 525457,00 грн., тоді як у поданій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року ЛКП «Зелене місто» вказує, що вищезазначена сума підлягає відшкодуванню, та не зазначає звітний період. З огляду на наведе, суд першої інстанції вважав, що податковий орган правомірно відмовив ЛКП «Зелене місто» в бюджетному відшкодуванні суми ПДВ та відповідно належним чином виконав свій обов`язок щодо надіслання відповідних документів (податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги).
Проте, суд апеляційної інстанції з такими доводами суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне. 
Відповідно до п. 50.1. ст. 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Як уже зазначалось вище Львівським комунальним підприємством «Зелене місто»  подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 21 грудня 2019 року (реєстраційний номер документа в електронному кабінеті платника податків НОМЕР_1 ) згідно якого зменшено суму бюджетного. відшкодування на суму 525  457,00 грн. (п`ятсот двадцять п`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім гривень 00 копійок).
Згідно з пунктом 48.1 ст. 48 Податкового кодексу України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 ст. 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.
Стаття 50 Податкового кодексу України регламентує порядок внесення змін до податкової звітності. Так, відповідно до частин першої та другої підпункту 50.1 цієї статті у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.
Аналогічні положення містяться і у пунктах 1-3 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за № 159/28289 (далі - Порядок №21).
З огляду на це слід вважати, що подання платниками податків податкової звітності здійснюється саме в порядку та за формою, встановленою Податковим кодексом України та Порядком №21. При цьому уточнюючий розрахунок слід вважати невід`ємною частиною податкової декларації у разі, якщо останній був прийнятий контролюючим органом за відсутності підстав для відмови у його прийнятті, передбачених підпунктом 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України. Існування вимог, зокрема, до форми подання податкової декларації та уточнюючого розрахунку до неї спрямоване на забезпечення правильного відображення контролюючим органом задекларованих платником податків показників податкової звітності.
При цьому, Податковим кодексом України передбачено лише два способи виправлення помилок у податковій звітності: подання уточнюючого розрахунку або відображення уточнених показників в податкових деклараціях наступних податкових періодів.
Аналогічна позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 24 лютого 2020 року у справі № 520/1186/19, зокрема зазначається, що подання платниками податків податкової звітності здійснюється саме в порядку та за формою, встановленою Податковим кодексом України. При цьому уточнюючий розрахунок слід вважати невід`ємною частиною податкової декларації у разі, якщо останній був прийнятий контролюючим органом за відсутності підстав для відмови у його прийнятті, передбачених підпунктом 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України. Існування вимог, зокрема, до форми подання податкової декларації та уточнюючого розрахунку до неї спрямоване на забезпечення правильного відображення контролюючим органом задекларованих платником податків показників податкової звітності.
Положення п. 50.1. ст. 50 Податкового кодексу України зобов`язує платника податку надіслати до контролюючого органу уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою уточнюючого розрахунку, чинного на час подання, або виправити помилку шляхом відображення уточнюючих показників у складі поточної декларації за будь-який наступний податковий період.          -
У відповідності до вимог пункту 50.2 статті 50 Податкового кодексу України  платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом. Тобто, вказаною нормою встановлено обмеження щодо подачі уточнення показників поданої звітності лише у разі проведення документальної планової або позапланової перевірки.
Тому, у випадках отримання акта камеральної перевірки щодо певної податкової декларації платник податків не обмежений у праві подати уточнюючий розрахунок до цієї декларації.
Таким чином, після проведення камеральної перевірки і до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за наслідками такої перевірки платник має право подавати уточнюючі розрахунки, а контролюючий орган, приймаючи відповідне податкове повідомлення-рішення за наслідками такої камеральної перевірки, повинен встановити дійсний обов`язок платника зі сплати податку з урахуванням даних уточнюючого розрахунку.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 820/5299/17 (постанова від 19 червня 2019 року), де зазначає, що положення статті 50 Податкового кодексу України не обмежують платника в подачі уточнюючих розрахунків під час або після проведення камеральної перевірки.
Окрім цього, аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 803/1595/14, де суд вказав, що після проведення камеральної перевірки і до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за наслідками такої перевірки платник має право подавати уточнюючі розрахунки до податкової звітності, а контролюючий орган, приймаючи відповідне податкове повідомлення-рішення, повинен встановити дійсний обов`язок платника зі сплати податку з урахуванням даних уточнюючого розрахунку у разі його подання.
Однак, вказаним положенням суд першої інстанції не надав належної оцінки. 
Крім того, відповідно до п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п. 75.1.1. ст. 75 Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Згідно п. 76.1. ст. 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Відповідно до п. 76.2. ст. 76 Податкового кодексу України, порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.
Згідно із п. 86.2 ст. 86 Податкового кодексу України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Тобто, камеральна перевірка є окремим самостійним видом перевірок і не належить ні до планових, ні до позапланових.
Оспорюваним податковим повідомленням-рішенням відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування за вказаний період - виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період вересень 2019 та відсутність права нарахування такої суми відерного значення при наданні бюджетного відшкодування ПДВ. Однак, уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок (реєстраційний номер документа 9308208363) за вказаний період відсутній показник отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість, а відтак виникнення податкового боргу є незаконним. 
Оскільки, відповідно до відомостей, що містить уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок згідно якого зменшено суму бюджетного відшкодування на суму 525  457,00 грн. (код рядка 20.2), то відповідно відсутній будь-який податковий борг.
Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок Львівським комунальним підприємством «Зелене місто» було подано до закінчення загального строку давності, установленого п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу, вказаний уточнюючий розрахунок прийнятий, що підтверджується квитанцією № 2 та присвоєно реєстраційний номер документа в електронному кабінеті платника податків № 9308208363.
З огляду на наведене, у суду першої інстанції не було підстав для задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного. 
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, бо судом порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинами справи, у задоволенні первісного позову – відмовити, а зустрічний задовольнити. 
Крім того колегія судів вважає, що з урахуванням вимог ст.. 139 КАС України з податкового органу слід стягнути на користь Львівського комунального підприємства «Зелене місто» судові витрати по справі – судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги.   
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Зелене місто» задовольнити, скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року по справі № 380/6292/20.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Головного управління ДПС у Львівській області до Львівського комунального підприємства «Зелене місто» про стягнення боргу - відмовити.
Зустрічний позов Львівського комунального підприємства «Зелене місто» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги № 11472-51 від 10 лютого 2020 року та податкового повідомлення-рішення № 0000170402 від 13 січня 2020 року – задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Львівській області № 11472-51 від 10 лютого 2020 року та податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 0000170402 від 13 січня 2020 року.
Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (ЄДРПОУ 4314039) на користь Львівського комунального підприємства «Зелене місто» (ЄДРПОУ 13838331) судовий збір за подання зустрічного позову та апеляційної скарги в розмірі 5255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий  суддя                                                             М.А. Пліш
Судді                                                                                 В.В. Ніколін
                                                                                          О.М. Гінда

повний текст складено 13.04.2021