ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/5034/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу  Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року 
у справі №340/5034/20 
за позовом  Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області  
до   ОСОБА_1  
про стягнення заборгованості,- 
ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Кіровоградській області звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь місцевого бюджету Олександрійської міської ради Кіровоградської області заборгованість по земельному податку з фізичних осіб у розмірі 40605,09 грн. - основного зобов`язання.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач має заборгованість з земельного податку з фізичних осіб за 2017, 2018, 2019 роки  в сумі 40605,09 грн., яка виникла внаслідок несплати грошового зобов`язання з цього податку, визначеного податковим повідомленням-рішенням № 168289-5308-1128 від 28.11.2019. Ця заборгованість по сплаті податку є узгодженою, в добровільному порядку відповідачем не сплачена, а тому підлягає стягненню.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у справі №340/5034/20 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем  сплачено у рахунок земельного податку з фізичних осіб за 2017 рік  26 вересня 2017 року суму 16615,74 грн. (копія квитанції №ПН4456 від 26.09.2017 (а.с.37), за 2018 рік  27 серпня 2018 року суму 6255,89 грн. (копія квитанції №ПН771 від 27.08.2018 (а.с.38), за 2019 рік - 28 листопада 2019 року суму 6823,07 грн. (копія платіжного доручення №51053941 від 28.11.2019 (а.с.42).
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення  суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якій просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Відповідач зазначає, що ним сплачувались усі нараховані контролюючим органом суми земельного податку з фізичних осіб згідно податкових повідомлень-рішень. 
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до  ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України  в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1  ст.308 КАС України    суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.  
Відповідно до п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
За визначенням у пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг – сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
В спірному випадку за даними контролюючого органу податковий борг у відповідача у сумі 40605,09 грн. виник внаслідок несплати ним у встановлений  строк грошового зобов`язання з земельного податку, визначеного контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням № 168289-5308-1128 від 28.11.2019.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є власником Ѕ частини комплексу будівель, об`єктів нерухомості загальною площею  897,70 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .  
На виконання вимог п.286.5 ст.286  ПК України контролюючий орган сформував та надіслав відповідачу податкове повідомлення-рішення № 168289-5308-1128 від 28.11.2019. 
Відповідно до вказаного податкового повідомлення-рішення грошове зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб визначено за 2017 рік в сумі 10077,63 грн., 2018 рік в сумі 13705,35 грн., 2019 рік в сумі 23645,18 грн., всього  в загальній сумі 47428,16 грн. (а.с.7).
У зв`язку з тим, що відповідач станом на 31.12.2019 мав переплату з земельного податку з фізичних осіб в сумі 6823,07 грн., сума заборгованості склала 40605,07 грн., що підтверджено витягом з інтегрованої картки платника податку відповідача за 2017-2019 роки.
При цьому контролюючим органом при  визначенні суми податкового боргу враховувались  суми, сплачені  відповідачем, - 16615,74 грн. згідно  квитанції №ПН4456 від 26.09.2017,  -  6255,89 грн. згідно квитанції №ПН771 від 27.08.2018, -  6823,07 грн. згідно платіжного доручення №51053941 від 28.11.2019.
05.03.2020 контролюючим органом сформовано податкову вимогу №6674-53 на суму 16822,11 грн. (а.с.8).
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до ст.269 ПК України  платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.
Відповідно до ст.270 ПК України об`єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України в редакції на час виникнення спірних правовідносин,  нарахування фізичним особам сум земельного податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному  статтею 58  цього Кодексу.
Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених  пунктом 102.1  статті 102 цього Кодексу (п. 287.10 ст.287 ПК України).
Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (п.287.5 ст.287 ПК України).
Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п.59.3 ст.59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого  дня  після  закінчення  граничного  строку  сплати  суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Пунктом  59.5 ст. 59 Податкового кодексу України  визначено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). 
Відповідно до п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг (абз.2 п. 58.3 ст.58 ПК України).
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.
За приписами п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені  статтею 66  цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (п.42.3 ст.42 ПК України).
Відповідно до п.45.1 ст. 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.
Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
За правилами  п.70.7 ст.70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Отже, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що  надіслано фізичній особі, якщо його надіслано на адресу за місцем проживання (податковою адресою) або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи, при цьому податковою адресою платника податків – фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. 
Апеляційний суд також враховує правовий висновок, викладений в постанові Верховного   Суду від 12.02.2020 у справі  №826/17798/18, що контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.
В спірному випадку судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення № 168289-5308-1128 від 28.11.2019 та  податкова вимога від 05.03.2020 №6674-53 на суму 16822,11 грн. направлені на адресу відповідача АДРЕСА_2 , яка є зареєстрованим місцезнаходженням відповідача. 
Конверти повернулись із зазначенням причини повернення поштових відправлень «закінчення  строку зберігання», внаслідок чого, враховуючи відсутність доказів зміни податкової адреси відповідачем, суд дійшов висновку, що означені вище податкове повідомлення-рішення та податкова вимога вважаються врученими відповідачу (абз. 4 п.  58.3  ст.  58 ПК України) з певними правовими наслідками для платника податку.
Якщо рішення контролюючого органу, за яким стягується податковий борг, не було скасовано і є чинним, грошові зобов`язання вважаються узгодженими.
Отже, за встановлених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що несплачена відповідачем сума визначеного контролюючим органом грошового зобов`язання набула статусу податкового боргу. 
Відповідно до позиції Верховного Суду у справах про стягнення боргу предметом доказування мають бути обставини не стосовно законності податкового повідомлення-рішення, на підставі якого здійснюється стягнення, а    які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення боргу у судовому порядку, встановлення факту його сплати у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо (постанова Верховного Суду від 23.05.2019 у справі № 807/2011/16).
Відповідно до частини 1  статті 77 КАС України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції  вважає, що контролюючим органом  доведено наявність у позивача податкового боргу у визначеному ним розмірі 40605,09 грн., вказаний борг відповідачем станом на час вирішення спору не сплачений, отже сума 40605,09 грн. підлягає стягненню на користь місцевого бюджету Олександрійської міської ради Кіровоградської області.
Судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, невірно застосовані норми матеріального права, що відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нового рішення  про задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області  задовольнити.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року  у справі №340/5034/20  скасувати, прийняти нове рішення. 
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь місцевого бюджету Олександрійської міської ради Кіровоградської області заборгованість з земельному податку з фізичних осіб у розмірі 40605,09 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко