Ухвала
 14 червня 2021 року
м. Київ
справа № 483/1992/14-к 
провадження № 51-2151км20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання                                      ОСОБА_4 ,
прокурора                                                                           ОСОБА_5 ,
захисника (в режимі відеоконференції)                      ОСОБА_6 ,
особи, щодо якої провадження закрито 
(в режимі відеоконференції)                                          ОСОБА_7      
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву прокурора ОСОБА_5 про відвід головуючому судді ОСОБА_1 та судді ОСОБА_2   у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014150100000156, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Залуччя Чемеревецького району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
встановив:
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявила відвід головуючому судді                  ОСОБА_1 та судді ОСОБА_2 , з підстави, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, посилаючись на те, що ними у цьому кримінальному провадженні 09 вересня 2020 року було прийнято рішення про часткове задоволення касаційних скарг засудженого ОСОБА_7 і його захисника ОСОБА_6 та скасування ухвали Миколаївського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року щодо ОСОБА_7 з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, тобто в якій вказані судді уже висловлювали позицію у справі.
Заслухавши думку захисника та ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення вказаного відводу,  перевіривши матеріали кримінального провадження проаналізувавши доводи заяви прокурора, колегія суддів вважає, що в її задоволенні потрібно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до ст. 75 Кримінального процесуального кодексу Українисуддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою. 
Стосовно доводів заяви про можливу упередженість суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , то вони за своїм змістом обґрунтовуються лише тим, що зазначені судді брали участь у розгляді справи щодо ОСОБА_7 по суті в суді касаційної інстанції й постановили судове рішення.  Інших об`єктивних підстав вважати цих суддів упередженими у заяві про відвід не вказано. 
На думку колегії суддів, враховуючи висновки ЄСПЛ, які містяться у рішенні «Тесля проти України» від 22 жовтня 2020 року, висловлені в заяві про відвід доводи зводяться лише до нічим не підтверджених сумнівів та припущень, які не можуть бути достатньою підставою  для задоволення заяви про відвід в контексті положень п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України. 
Керуючись статтями 75, 80, 81 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити в задоволенні заяви прокурора ОСОБА_5 про відвід головуючому судді ОСОБА_1 та судді ОСОБА_2 .   
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді
 
ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                                           ОСОБА_3