Номер провадження: 22-ц/813/4539/21 
Номер справи місцевого суду: 522/7148/18
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.04.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В.
за участю секретаря судового засідання: Дубрянської Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Крилової Олени Леонідівни на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2020 року у справі за поданням Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою,                        
        
В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року Другий Приморський ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) звернувся до суду з поданням про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 на автомобіль, яким вона володіє спільно з ОСОБА_2 . Так, державний виконавець зазначає, що на примусовому виконанні знаходить виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором. Під час здійснення виконавчих дій, державним виконавцем було встановлено, що боржнику - ОСОБА_1 належить автомобіль марки Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , набутий під час шлюбу з ОСОБА_2 , у зв`язку з чим просив визначити частку майна боржника на автомобіль, яким вона володіє спільно з ОСОБА_2 . 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2020 року подання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) залишено без задоволення.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Крилова Олена Леонідівна подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2020 року скасувати, заяву виконавця задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання, призначене на 20.04.2021 року на 14.00 годину не з`явились, причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подавали, про проведення судового засідання в режимі відео конференції не просили.
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:  неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;  порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Залишаючи без задоволення подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості та безпідставності.
Проте колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується.
Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 12.09.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.11.2012 року у розмірі 84 345,51 грн. та судовий збір 1 762 грн.
Постановою державного виконавця Другого Приморського ВДВС м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кубрак К.В. від 22.08.2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документу виданого 25.10.2018 року Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості у розмірі 84 345,51 грн. (а.с.64).
Постановами державного виконавця Другого Приморського ВДВС м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кубрак К.В. від 19.09.2019 року накладено арешт на все майно ОСОБА_1 (а.с.65) та звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи останньої (а.с.66-67). 
Під час здійснення виконавчих дій, державним виконавцем встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстрований транспортний засіб Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 .
Постановою державного виконавця Кубрак К.В. від 20.12.2019 року оголошено автомобіль у розшук (а.с.68), а постановою від 31.01.2020 року накладено на нього арешт (а.с.69).
Постановою державного виконавця Другого Приморського ВДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кубрак К.В. від 10.02.2020 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «Євроексперт Груп» щодо визначення вартості автомобіля (а.с.71).
Вподальшому, державним виконавцем встановлено, що вказаний автомобіль набутий боржником під час шлюбу з ОСОБА_2 та в провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа державний виконавець Курбак Кирил Володимирович про визнання права власності та скасування арешту, в межах якої ухвалою суду від 02.03.2020 року вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони державному виконавцеві ОСОБА_3 здійснювати реалізацію Ѕ частини автомобіля Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 та зупинено продаж Ѕ частини вказаного автомобіля (а.с.74-75).
20 жовтня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 183/2449/17, провадження № 61-35424св18 (ЄДРСРУ № 92314851) досліджував питання щодо визначення частки у нерухомому майні боржника, як самостійного об`єкту цивільних прав для продажу на електронних торгах.
Так, відповідно до положень ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.
Відповідно до ч.6 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Згідно зі ст.443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.
Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.
Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Питання звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, регулюється ст.371 ЦК України, згідно з якою кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.
Згідно із статтею 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.
Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі статтею 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.
Відповідно до ч. 2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Велика Палата Верховного Суду 15 січня 2020 року по справі № 367/6231/16-ц (ЄДРСРУ № 87393444) зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена.
З урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.
Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу із боржника, який немає іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.
Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику прав на майно, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі № 464/2227/17.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що обов`язковою передумовою для продажу з електронних торгів частки у спільній сумісній власності є визначення такої частки.
З матеріалів справи вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано 25 березня 2005 року (а.с.73), а транспортний засіб Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 за ОСОБА_1 зареєстрований 15.11.1995 року (а.с.72), тобто під час шлюбу.
За таких обставин даний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя та належить кожному з них по Ѕ частині.
Враховуючи, що визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності необхідно для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення з боржника боргу, колегія суддів приходить до висновку, що подання виконавця є обґрунтованим та відповідає вимогам ст..443 ЦПК України.
Проте суд першої інстанції на уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про залишення подання виконавця без задоволенняя.
За таких обставинах, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2020 року скасувати, подання виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким вона володіє спільно з іншою особою – задовольнити.                На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,
                      ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Крилової Олени Леонідівни – задовольнити частково.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2020 року – скасувати.
Заяву Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою – задовольнити.
Визначити Ѕ частку ОСОБА_1 у рухомому майні, а саме транспортному засобі Mercedes-Benz, модель – 190, VIN НОМЕР_2 , 1988 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , зеленого кольору, яким вона володіє спільно з ОСОБА_2 .
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28.04.2021 року

Головуючий                   О.М. Таварткіладзе

Судді:                 А.П. Заїкін

                                                                       О.В. Князюк