ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року	Львів	Справа № 140/14987/20 пров. № А/857/3153/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді :                                                  Кухтея Р.В.,
суддів :                                                                      Шевчук С.М., Онишкевича Т.В.
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року (ухвалене головуючою-суддею Смокович В.І. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Луцьку) у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Охоронна фірма «ЗАХИСТ І БЕЗПЕКА» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,
в с т а н о в и в :
У жовтні 2020 року Приватне підприємство «Охоронна фірма «Захист і безпека» (далі – ПП «Охоронна фірма «Захист і безпека», позивач, підприємство) звернулося із зазначеним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Волинській області   (далі – ГУ ДПС, відповідач)  про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ) №0015640420 від 23.09.2020.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 позов було задоволено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що сума ЄСВ своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені законодавством, є недоїмкою та стягується з відповідним нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Зазначає, що законодавством не передбачено можливості звільнення платника податку від застосування штрафних санкцій за несплату чи несвоєчасну сплату ЄСВ у разі неправильного визначення таким платником номеру банківського рахунку чи з будь-яких інших причин.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що ПП «Охоронна фірма «Захист і безпека» перебуває на обліку в ГУ ДПС та є платником ЄСВ.
На підставі ч.10, п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 (далі – Закон №2464-VI), відповідачем було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) ЄСВ №0015640420 від 23.09.2020, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 10544,10 грн та пеню в розмірі 674,76 грн.
З розрахунку до оспорюваного рішення та інтегрованої картки по ЄСВ за 2020 рік за невчасну сплату грошових зобов`язань за грудень 2019 року та січень 2020 року до ПП «Охоронна фірма «Захист і безпека» застосовані штрафні санкції у розмірі 20% своєчасно не сплачених сум та пеня - у розмірі 0,1% на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу в період з 21.01.2020 до 27.02.2020.
Не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся в суд із даним адміністративним позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт сплати позивачем сум ЄСВ на інший рахунок ГУ ДПС не може бути підставою для застосування до нього штрафних санкцій та нарахування пені, оскільки відповідні кошти були сплачені підприємством у повному обсязі та своєчасно і зараховані до Державного бюджету, що не спростовано відповідачем. При цьому, штрафні санкції та пеня, передбачені ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI, застосовуються до платника лише у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) ЄСВ, а не у випадку помилково сплачених суми ЄСВ на невідповідний рахунок. Відтак, допущена позивачем помилка не свідчить про несплату необхідної суми ЄСВ у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки страхові кошти в подальшому у будь-якому разі підлягали перерахуванню на відповідні рахунки.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Відповідно до частини четвертої, п`ятої статті 45 Бюджетного кодексу України, податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).
Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.
Закон №2464-VI визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI, ЄСВ - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно п.п.1, 2, 4 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI, платник ЄСВ зобов`язаний : своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати ЄСВ; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування ЄСВ за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника ЄСВ у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника ЄСВ поштового відправлення із звітністю.
Пунктом першим частини десятої статті 9 цього Закону передбачено, що у разі перерахування сум ЄСВ з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів, днем сплати ЄСВ вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.
У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати ЄСВ до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку ЄСВ, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч.11 ст.9 Закону №2464-VI).
Відповідно до ч.10, п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Як видно з матеріалів справи, позивач своєчасно та у повному обсязі виконав зобов`язання зі сплати ЄСВ, а саме : платіжними дорученнями №3 від 10.01.2020 на суму 6830 грн, №9 від 15.01.2020 на суму 10000,00 грн, №1 від 15.01.2020 на суму 1470,00 грн, №306 від 15.01.2020 на суму 15000,00 грн підтверджується факт сплати єдиного внеску за грудень 2019 року та платіжними дорученнями від 11.02.2020 на суму 21800,00 грн, №33  від 12.02.2020 на суму 10000,00 грн, №43 від 17.02.2020 на суму 4600,00 грн, №47 від 18.02.2020 на суму 100,00 грн - факт сплати ЄСВ за січень 2020 року.
Однак під час проведення оплати згідно платіжних доручень №1 від 15.01.2020 та №306 від 15.01.2020, від 11.02.2020 ЄСВ був помилково сплачений на рахунок № НОМЕР_1 , який призначений для обслуговування коштів ЄСВ підприємств Луцького району Волинської області.
ПП «Охоронна фірма «Захист і безпека» звернулося до ГУ ДПС із заявою від 24.02.2020, якій просило перерахувати помилково сплачені кошти в сумі 38270,00 грн з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 та як убачається із інтегрованої картки по ЄСВ на підставі такої заяви вказані кошти 27.02.2020 були зараховані на вірний рахунок.
У зв`язку із тим, що кошти на належний рахунок зараховані з порушенням законодавчо встановленого строку, ГУ ДПС винесено оспорюване рішення, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 10544,10 грн та пеню в розмірі 674,76 грн.
Разом з тим, відповідачем всупереч вимог ст.77 КАС України не було доведено та надано належних доказів, на підтвердження наявності правових підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) ЄСВ та нарахування пені, тоді як судом першої інстанції встановлено та підтверджено належними доказами, що ЄСВ позивачем було сплачено вчасно та в повному обсязі.
Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи контролюючого органу, що позивачем було несвоєчасно здійснено сплату (несвоєчасне перерахування) ЄСВ, оскільки допущена платником технічна помилка, внаслідок якої кошти помилково були перераховані на невірний розрахунковий рахунок була виявлена та самостійно виправлена позивачем, шляхом вжиття заходів щодо зарахування відповідних сум на правильний рахунок.
Крім того, судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що зазначені штрафні санкції застосовуються у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) ЄСВ, а не у випадку помилково сплачених сум ЄСВ на невідповідний рахунок. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до Державного бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак, дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть слугувати підставою для застосування штрафів.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 14.08.2018 по справі №821/1897/17, від 10.04.2020 по справі № 821/844/17, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.
Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність оспорюваного рішення та наявності підстав для його скасування.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду   -   без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу. 
Керуючись ст.ст. 12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року по справі №140/14987/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. М. Шевчук 	
 	 	Т. В. Онишкевич