ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/1611/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,     
за участю секретаря судового засідання Лащенко Р.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Державного підприємства "КРИВБАСШАХТОЗАКРИТТЯ" та Державної екологічної інспекції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 року в адміністративній справі №160/1611/20 за позовом Державного підприємства "КРИВБАСШАХТОЗАКРИТТЯ" до  Державної екологічної інспекції України про визнання протиправними та скасування пунктів припису,- 

                                                          ВСТАНОВИВ:

   Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року частково задоволено поданий Державним підприємством "Кривбасшахтозакриття" до суду 11.02.2020 року адміністративний позов про визнання протиправними та скасування пунктів 2, 3, 4, 5, 7, 10, 11, 12, 14, 15, 22 Припису Державної екологічної інспекції України від 18.12.2019 року №2/4-7. А саме, визнано протиправними та скасовано пункти 2, 4, 14, 15, 22 Припису Державної екологічної інспекції України від 18.12.2019 року №2/4-7, і стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції України на користь позивача судові витрати.
   Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку: як позивачем – в частині залишення без задоволення вимог про визнання  протиправними і скасування пунктів 3, 5, 7, 10, 11, 12 Припису №2/4-7; так і відповідачем по справі – в частині задоволення вимог позивача про визнання протиправними і скасування пунктів 2, 4, 14, 15, 22 Припису №2/4-7.
 Апеляційна скарга позивача мотивована помилковим застосуванням судом до спірних правовідносин положень абз.15 ст.3 та ч.4 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» стосовно презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання і трактування законодавчих норм в інтересах суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю), що в свою чергу призвело до безпідставної відмови у задоволені частини вимог позивача у цій справі, у звязку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні його вимог та прийняти в цій частині інше рішення про задоволення позову в повному обсязі. 
Обґрунтовуючи наведені в апеляційній скарзі вимоги, позивач детально описуючи спірність оскаржуваних ним пунктів 3, 5, 7, 10, 11, 12 Припису, посилається на положення: ст.38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»; абз.1 п.1 ст.8 Закону України «Про основні засади державного нагляду контролю у сфері господарської діяльності»; ст.ст.1,44,46,48,49,74,105,108 Водного кодексу України; Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності, затвердженого Законом України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності»; Правил охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.1995 № 465; Порядку розроблення нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти та перелік забруднюючих речовин, скидання яких у водні об`єкти нормується, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 вересня 1996 р. N 1100; Порядку ведення державного обліку водокористування, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 16.03.2015 № 78, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.04.2015 за № 382/26827;  лист Державного агентства водних ресурсів України від 11.05.2018 № 2795/9/11-18 «Щодо дозволу на спеціальне водокористування»; Статуту ДП «Кривбасшахтозакриття»; Індивідуального регламенту скиду надлишків зворотних вод гірничорудних підприємств Кривбасу на 2018-2019 роки, та на 2019-2020;  Обстеження технічного стану ставка-накопичувача шахтних вод у балці Свистунова у 2016 році та паспортизація споруд» виконаного ПАТ «УКРВОДПРОЕКТ» у 2017 році; Плану заходів щодо поетапного зменшення обсягів скидання надлишків зворотних вод у р.Інгулець, поліпшення якості води у басейні зазначеної річки, Карачунівському водосховищі, водозаборі Інгулецької зрошувальної системи до 2025 року, затвердженого спільним наказом Мінекономрозвитку та Мінприроди від 08.11.2017 № 1622/405, та інш.
Саме на підставі аналізу наведених нормативних та локальних актів, а також технічних документів, апелянт наполягає на недосконалості їх окремих положень та  вважає, що правова не визначеність дозволяє трактувати в інтересах суб`єкта господарювання спірні питання, що наведені у 3, 5, 7, 10, 11, 12 Припису, а саме, стосовно: спеціального водокористування у частині скидання забруднюючих сечовин із надлишками зворотних вод із ставка-накопичувача балки Свистунова у р.Інгулець; забезпечення ведення державного обліку водокористування та подання в установленому порядку Звіту про використання води за формою № 2ТП-водгосп (річна); погодження з Дніпропетровською обласною державною адміністрацією місця та періодичність відбору проб і перелік контрольованих показників; дотримання визначених Регламентом скиду надлишків зворотних вод гірничорудних підприємств Кривбасу періодичності відбору проб зворотних вод на скиді зі ставка-накопичувача балки Свистунова та у тимчасових контрольних створах на р. Інгулець та проведення їх аналізу; вжиття заходів щодо облаштування мережи спостережувальних свердловин навколо шламосховища, розташованого в Саксаганському районі м. Кривий Ріг; забезпечення здійснення заходів робочого проекту «Ліквідація шахти «Гігант», зокрема, закінчення будівництва ставків-відстійників ємністю 30 тис.м3 для акумуляції зворотних (шахтних) вод, будівництво водовідвідної канави, виведення шахтних вод, осушення та рекультивація хвостосховища ЦЗФ шахти «Гігант».
Відповідач по справі на спростування висновків суду першої інстанції у цій справі в частині задоволення вимог позивача та визнання протиправним і скасування пунктів 2, 4, 14, 15, 22 Припису Державної екологічної інспекції України від 18.12.2019 року №2/4-7, в апеляційній скарзі посилається на безпідставність висновків суду, які суперечать положенням ст.ст.44,48,49,74,110 Водного Кодексу України, ст.ст.14-2,122,124,125 Земельного кодексу України, ст.51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст.3,4,9,11,16 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», ст.ст.13,14,34 Закону України «Про екологічну експертизу»; ст.ст.7,8,11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»; ст.ст.7,17 Закону України «Про відходи»; Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 №275; Правил охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.1995 № 465  - внаслідок чого, на погляд відповідача, судом першої інстанції при вирішенні спору у цій справі була надана неправильна правова оцінка порушенням, виявленим під час перевірки та наведеним у Акті по пунктам: 2 - стосовно здійснення спеціального водокористування у частині скидання забруднюючих речовин із надлишками зворотних вод із ставка-накопичувача балки Свистунова у р.Інгулець без документа дозвільного характеру - Дозволу на спеціальне водокористування; 4 - стосовно нездійснення державного обліку водокористування шляхом подання Звіту про використання води за формою № 2ТП-водгосп (річна); 14 – стосовно порушення правил експлуатації гідротехнічної споруди; 15 – стосовно  не врахування в матеріалах інвентаризації усіх видів відходів,  не визначення норм утворення відходів, їх склад, властивості та ступінь небезпечності для навколишнього природного середовища, відсутність технічних  паспортів відходів, не правильне розрахування  показника загального утворення відходів; 22 – який стосується інформації  про стадії реалізації проекту "Ліквідація шахти "Першотравнева" та переведення її у спеціальний режим гідрозахисту гірничих робіт та селитебних територій Тернівського району" та об`ємів виконаних робіт по цьому проекту, які в свою чергу слугували підставою для винесення Припису щодо зобов`язання позивача: у п.2 – здійснювати провадження діяльності, пов`язаної із акумуляцією надлишків зворотних вод у ставку-накопичувачі балки Свистунова та їх скиданням у р. Інгулець на підставі документа дозвільного характеру - Висновку з оцінки впливу на довкілля - термін виконання 01.04.2020 року; у п.4 - здійснювати експлуатацію ставка-накопичувача балки Свистунова за цільовим призначенням - термін виконання 31.01.2020 року; у п.14 – отримати документи, що посвідчують право користування земельними ділянками за адресами: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , на території шахти "Першотравнева" м. Кривий Ріг - термін виконання 01.09.2020 року; у п.15 - забезпечити дотримання правил експлуатації гідротехнічної споруди на території колишнього хвостосховища шахти Гігант (частина куди поступають шахтні води) - термін виконання 31.01.2020 року; у п.22 – надати у термін виконання до 31.01.2020 року копії Висновку державної екологічної експертизи проекту проект "Ліквідація шахти "Першотравнева" та переведення її у спеціальний режим гідрозахисту гірничих робіт та селитебних територій Тернівського району" та інформацію стосовно стадії реалізації проекту та об`ємів виконаних робіт, і Висновку державної екологічної експертизи проекту "Ліквідація шахти "Гігант" Гірничо-технічна рекультивація хвостосховища шахти "Гігант, а також Листів Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Дніпропетровській області від 22.12.2009 № 4-1029-12-1 та Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 23.03.2000 № 9-3/15-368.
При цьому, відповідач вважає усі оскаржувані позивачем у цій справі пункти Припису від 18.12.2019 року №2/4-7 такими, що висунуті позивачу задля усунення допущених останнім порушень вимог нормативних актів у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, які були встановлені контролюючим органом за результатом проведеної планової перевірки щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог позивача, та прийняти в цій частині інше рішення про відмову у задоволені вимог позивача в повному обсязі.
Крім того, як позивачем так і відповідачем по справі подано відзиви на апеляційній скарги іншої сторони, в яких наведено обставини та факти, що на погляд апелянтів спростовують доводи апеляційних скарг.
Обговоривши доводи апеляційних скарги та відзивів на них, заслухавши пояснення представників сторін по справі, перевіривши за матеріалами справи повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність їх юридично оцінки, а також обґрунтованість  застосовування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права до спірних правовідносин, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційних скарг як позивача так і відповідача, виходячи з нижченаведеного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що предметом спору у цій справі є окремі пункти Припису №2/4-7, винесеного 18.12.2019 року Державною екологічною інспекцією України за результатом проведеного на підставі розпорядчого документу від 03.12.2019 року №326 та посвідчення (направлення) від 03.12.2019 року №31 в період з 09.12.2019 року по 13.12.2019 року заходу державного нагляду (контролю) Державною екологічною інспекцією України у формі планової перевірки Державного підприємства "Кривбасшахтозакриття", що була оформлена Актом перевірки № 2/4-9, в якому було зафіксовано виявлені порушення у 25 пунктах, з яких позивач не погоджується тільки з порушеннями, наведеними в 11 пунктах, які і стали підставою для зобов`язання позивача до вчинення певних дій, що саме і означені у пунктах  2, 3, 4, 5, 7, 10, 11, 12, 14, 15, 22 Припису №2/4-7, які оскаржуються у цій справі.
Вирішуючи у цій справі спір по суті, суд першої інстанції встановивши перш за все правомірність дій Державною екологічною інспекцією України стосовно вжитих до позивача  заходів державного нагляду (контролю) відповідно до вимог Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", правильно вдався до детального аналізу кожного окремо із оскаржуваних позивачем пунктів Припису №2/4-7 від 18.12.2019 року, та перевірив їх на відповідність вимогам чинного законодавства, яким врегульовано питання: водокористування, землекористування, оцінки впливу на довкілля, охорони навколишнього природного середовища, внаслідок чого, на погляд судової колегії, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача в частині, яка стосується визнання протиправними та скасуванні 2, 4, 14, 15, 22 Припису, з відмовою у задоволені вимог, що стосуються скасування пунктів 3, 5, 7, 10, 11, 12 Припису.
Колегія суддів погоджуючись в повному обсязі з висновками суду першої інстанції у цій справі, також вважає безпідставними та надуманими твердження контролюючого органу про порушення позивачем вимог:
- ст.51 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. 3 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" (пункт 2 Припису), оскільки діяльність позивача, пов`язана із акумуляцією надлишків зворотних вод у ставку-накопичувачі балки Свистунова та їх скиданням у р. Інгулець в розумінні Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" здійснюється на підставі документів дозвільного характеру виданими до набрання чинності Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", з використанням споруд, устаткувань і пристроїв для очищення викидів і скидів або їх знешкодження, зменшення впливу шкідливих факторів, а також приладів контролю за кількістю і складом забруднюючих речовин та за характеристиками шкідливих факторів.
- ст 74 Водного кодексу України (пункт 4 Припису), оскільки відповідачем під час перевірки не виявлено та не зазначено жодного факту порушення підприємством позивача умов експлуатації не за цільовим призначенням ставка-накопичувача балки Свистунова, а на позивача покладено тільки обов`язок щодо дотримання загальних норм. 
- ст.ст.124, 125,126 Земельного Кодексу України (пункт 14 Припису), оскільки відповідно до положень чинного законодавства, яким регулюється діяльність Державної екологічної інспекції України, зокрема, Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 р. № 275, до повноважень відповідача по справі не відноситься перевірка суб`єктів господарювання щодо дотримання ними законодавства пов`язаного з отриманням документів про право власність та права користування об`єктами нерухомості, зокрема земельними ділянками. Відповідно, вимога контролюючого органу у даному спірному випадку стосовно отримання документів, що посвідчують право користування земельними ділянками за адресами: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , на території шахти "Першотравнева" м. Кривий Ріг – пред`явлена  до позивача поза межами повноважень відповідача, та не у спосіб і не на підставі чинного законодавства. 
- ст.44 Водного кодексу України (пункт 15 Припису), оскільки  Державною екологічною інспекцією України за результатами перевірки не було встановлено порушення Державним підприємством "Кривбасшахтозакриття" правил експлуатації гідротехнічної споруди на території колишнього хвостосховища шахти "Гігант" (частина куди поступають шахтні води), а зобов`язання позивача забезпечити дотримання правил експлуатації гідротехнічної споруди на території колишнього хвостосховища шахти Гігант має загальний характер. 
- ст.ст.8,11 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (пункт 22 Припису), оскільки вимога контролюючого органу про надання копій певних документів носить загальний характер, та не є такою, що спрямована на усунення конкретних виявлених під час перевірки порушень законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, і відповідно, така вимога про надання документів суперечить суті та меті припису як розпорядчого документа, що складається за результатами заходу державного нагляду.
Викладені відповідачем в апеляційній скарзі обставини та доводи не спростовують висновків суду першої інстанції у вищенаведеній частині, яка свідчить про протиправність вимог, викладених у пунктах 2, 4, 14, 15, 22 Припису, у зв`язку з чим вони і підлягають скасуванню. 
Не може судова колегія також погодитися з доводами апеляційної скарги позивача в частині наявності, на думку апелянта, підстав для скасування пунктів 3, 5, 7, 10, 11, 12 Припису, оскільки судом першої інстанції беззаперечно було встановлено та позивачем по справі не спростовано належними і допустимими доказами, що: 
    - у Державного підприємства "Кривбасшахтозакриття" відсутній дозвіл на спеціальне водокористування, який є обов`язковим у зв`язку із здійсненням позивачем скидання забруднюючих речовин із надлишками зворотних вод із ставка-накопичувача балки Свистунова у р. Інгулець (пункт 3 Припису)
          - Державне підприємство "Кривбасшахтозакриття" є водокористувачем, який здійснює спеціальне водокористування та стосовно якого систематизуються дані під час державного обліку водокористування, що свідчить про наявність обов`язку подавати річні звіти про використання води за формою № 2ТП-водгосп (пункт5 Припису). 
- у Державного підприємства "Кривбасшахтозакриття" відсутнє погодження з Дніпропетровської обласною державною адміністрацією або з органом Мінекобезпеки на місці щодо місць та періодичності відбору проб та переліку контрольованих показників, що є обов`язковим, оскільки по своїй суті спрямований саме на попередження та усунення забруднення поверхневих водних об`єктів, і на охорону поверхневих вод від забруднення зворотними водами, користувачем яких є позивач (пункт 7 Припису).
- Державне підприємство "Кривбасшахтозакриття" не дотримується розділу 12 Індивідуального регламенту періодичного скидання надлишків зворотних вод гірничорудних підприємств Кривбасу у міжвегетаційний період 2018-2019 p.p. в частині проведення щоденних відборів проб води у закріплених тимчасових контрольних створах на визначення вмісту хлоридів, сульфатів, азоту амонійного та нітритів (пункт 10 Припису).
- позивачем не облаштовані мережі спостережувальних свердловин навколо шламосховища, розташованого в Саксаганському районі м. Кривий Ріг, у якому акумулюються шахтні води від шахти "Гігант" та ПАТ "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" перед їх перекачуванням до ставка накопичувача балки Свистунова, хоча Водним кодексом України, в редакції чинній на момент прийняття робочого проекту "Ліквідація шахти Гігант", усі підприємства, установи і організації, діяльність яких негативно впливала на стан підземних вод, особливо ті, які експлуатують накопичувачі промислових, побутових і сільськогосподарських стоків чи відходів, були зобов`язані обладнувати локальні мережі спостережувальних свердловин для контролю за якісним станом цих вод. (пункт 11 Припису).
- позивачем не здійснюється згідно робочого проекту "Ліквідація шахти "Гігант" закінчення будівництва ставків-відстійників ємністю 30 тис. м3 для акумуляції зворотних (шахтних) вод, будівництво водовідвідної канави, виведення шахтних вод, осушення та рекультивація хвостосховища ЦЗФ шахти "Гігант", проти чого сам позивач не заперечує, посилаючись на відсутність фінансування діяльності Державного підприємства "Кривбасшахтозакриття" пов`язаної з здійсненням заходів робочого проекту "Ліквідація шахти "Гігант", та вказуючи на можливість виконання пункту 12 Припису тільки в разі наявності фінансування (пункт 12 Припису).
Доводами апеляційної скарги позивача висновки суду першої інстанції стосовно обґрунтованості та законності вимог контролюючого органу, наведених у пунктах 3, 5, 7, 10, 11, 12 Припису - не спростовуються, а лише свідчать про власне розуміння застосування до спірних правовідносин положень Водного кодексу України,  Законів України  «Про основні засади державного нагляду контролю у сфері господарської діяльності», «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», затверджених постановами Кабінету Міністрів України «Правил охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами», «Порядку розроблення нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти та перелік забруднюючих речовин, скидання яких у водні об`єкти», затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України «Порядку ведення державного обліку водокористування» та інших локальних актів, що застосовуються позивачем в межах його діяльності.
Отже, в контексті фактичних обставин даної адміністративної справи за позовом Державного підприємства "Кривбасшахтозакриття" до Державної екологічної інспекції України про визнання протиправними та скасування пунктів припису, судова колегія визнає, що суд першої інстанції правильно встановив, що позивач по справі дійсно допустив серйозні та реальні порушення у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, які описані в пунктах 3, 5, 7, 10, 11, 12 Акту перевірки, що стало в свою чергу підставою для винесення контролюючим органом Припису з вимогою усунення порушень, виявлених контролюючим органом за результатом проведеної планової перевірки позивача, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у визнанні протиправними та скасуванні  пунктів 3, 5, 7, 10, 11, 12 Припису. Також, судова колегія визнає правильним та достатньо мотивованим рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправними та скасуванні пунктів 2, 4, 14, 15, 22 Припису, з підстав невідповідності наведеним у ст.2 КАСУ критеріям правомірності сформульованих відповідачем у вказаних пунктах вимог на усунення позивачем порушень водокористування, землекористування, положень Закону «Про оцінку впливу на довкілля»,  та не надання витребуваних документів.
          За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.
          Доводи апеляційних скарг спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст.242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

                                                        П о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Державного підприємства "КРИВБАСШАХТОЗАКРИТТЯ" та Державної екологічної інспекції України   – залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 року – залишити без змін.
                    Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник