Справа № 442/4621/20                                        Головуючий у 1 інстанції: Курус Р.І. 
Провадження № 22-ц/811/2722/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія:84

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

                25 травня 2021 року                                 м.Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,
секретаря – Юзефович Ю.І.,
з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» та Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) щодо визначення вартості майна боржника, визнання неправомірним та скасування висновку про вартість майна, заінтересовані особи: акціонерне товариство «Укрсиббанк», товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», фізична особа – підприємець ОСОБА_5 ,

                                в с т а н о в и в:
У липні 2020 року ОСОБА_4 , який є боржником у виконавчому провадженні, звернувся до суду із скаргою, в якій, з урахуванням остаточно уточнених заявою від 04.09.2020 року вимог (а.с.78-79), просив:
- визнати дії Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі – Дрогобицького МРВ ДВС ЗМУ МЮ) щодо визначення вартості майна боржника ОСОБА_4 неправомірними;
- визнати недійсними та скасувати висновки фізичної особи – підприємця (далі – ФОП) ОСОБА_5 від 06.07.2020 року про вартість майна – нежитлового приміщення літ.Г-1, загальною площею 336,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною 279900 грн. та нежитлового приміщення літ.Е-1, загальною площею 258,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною 214900 грн.;
- визначити вартість арештованого майна відповідно до висновку експерта №474/20 за результатами досудової оціночно-будівельної експертизи від 31.07.2020 року, а саме: вартість нежитлового приміщення, загальною площею 336,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною 780320 грн. з ПДВ, та вартість нежитлового приміщення, загальною площею 258,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною 599050 грн. з ПДВ;
- стягнути з Дрогобицького МРВ ДВС ЗМУ МЮ 5720 грн., як оплату за проведення судової експертизи;
- зупинити реалізацію державним підприємством (ДП) «СЕТАМ» продаж на електронних торгах  арештованого іпотечного майна по виконавчому провадженню №62076939, а саме: нежитлового приміщення, загальною площею 336,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною 279900 грн., номер лоту 435575, дата початку торгів – 25.09.2020 року, та нежитлового приміщення, загальною площею 258,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною 214900 грн., номер лоту 435936, дата початку аукціону – 25.09.2020 року, до набрання законної сили судовим рішенням, ухваленим за результатами розгляду даної скарги.
В обґрунтування своїх вимог заявник ОСОБА_4 посилається на те, що 20.05.2020 року на його адресу старшим державним виконавцем Дрогобицького МРВ ДВС ЗМУ МЮ Федурко Н.В. направлено постанову від 15.05.2020 року про відкриття виконавчого провадження №62076939 та постанову від 15.05.2020 року про заміну сторони стягувача у даному виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-789/2010, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 23.10.2010 року, про стягнення з ОСОБА_4 у користь АКІБ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитними договорами №11140472000 від 12.04.2007 року – 185251,22 грн., №11214443000 від 13.09.2007 року – 154045,28 грн., №11214459000 від 13.09.2007 року – 1694,96 грн., №11369259000 від 10.07.2008 року – 242941,28 грн., всього заборгованості 583933,07 грн. та 1820 грн. сплачених судових витрат, на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.03.2017 року (справа №442/1635/17), згідно з якою замінено стягувача з ПАТ «Укрсиббанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Позика», які він оскаржив у судовому порядку. 
16.07.2020 року ним отримано письмове повідомлення Дрогобицького МРВ ДВС ЗМУ МЮ від 09.07.2020 року за №09-13/26800, в якому йому повідомлено про вартість арештованого майна за висновками суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , станом на 06.07.2020 року, а саме: нежитлового приміщення, загальною площею 336,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , – 279900 грн., а  нежитлового приміщення, загальною площею 258,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , – 214900 грн., однак, він з такою оцінкою вартості майна не погоджується, вважає її явно заниженою, у зв`язку з чим, 17.07.2020 року звернувся до судового експерта Ляш І.І. із заявою про проведення досудової оціночно-будівельної експертизи для визначення дійсної вартості арештованого майна, окрім того, 27.07.2020 року направив на адресу названого відділу ДВС листа про незгоду з висновками ФОП ОСОБА_5 і запропонував визначити вартість арештованого іпотечного майна згідно з висновком судового експерта від 31.07.2020 року, який направлено у відділ 04.08.2020 року.
Згідно з висновком досудової оціночно-будівельної експертизи №474/20 від 31.07.2020 року вартість арештованого майна станом на 17.07.2020 року становить, а саме: вартість нежитлового приміщення, загальною площею 336,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , – 780320 грн. з ПДВ, та вартість нежитлового приміщення, загальною площею 258,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , – 599050 грн. з ПДВ.
02.09.2020 року йому стало відомо про те, що арештоване майно вже передано ДП «СЕТАМ» для реалізації на електронних торгах за оцінкою, яку він оспорює, і торги призначені на 25.09.2020 року, при цьому, названий відділ ДВС жодним чином не реагує на його (боржника) заяви та наявність висновку судового експерта, а також на оскарження дій державного виконавця в судовому порядку, тому з метою недопущення продажу арештованого майна за заниженою оцінкою, просив зупинити реалізацію ДП «СЕТАМ» арештованого майна на електронних торгах.
За доводами заявника, неправомірність дій державного виконавця щодо оцінки арештованого майна полягає в тому, що за висновками оцінювача ФОП ОСОБА_5 , призначеного державним виконавцем, вартість арештованого майна є явно заниженою і не відповідає дійсній ринковій вартості такого майна, що підтверджується висновком судового експерта ОСОБА_6 , оцінка проводилась без огляду вказаного майна, що є порушенням вимог Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року №1440, а тому оцінювач дійшов безпідставного висновку про незадовільний стан майна.
Окрім того, зазначає, що державний виконавець у встановленому законом порядку не проінформував його (боржника) про призначення суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки майна, не роз`яснив йому, як іпотекодавцю, право щодо можливості за спільною згодою з іпотекодержателем визначити вартість арештованого майна, не надав акту опису та оцінки арештованого майна.
Заявник просить врахувати, що внаслідок оскаржуваних дій державного виконавця та порушень вимог закону при проведенні оспорюваної оцінки вартості арештованого майна, порушені його права, як боржника, на реалізацію належного йому нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, за ціною, яка б відповідала дійсній ринковій вартості цього майна. 
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2020 року скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.
Визнано дії державного виконавця Дрогобицького МРВ ДВС ЗМУ МЮ – Федурко Н.В. щодо визначення результатів вартості майна боржника ОСОБА_4 неправомірними.
Зобов`язано державного виконавця Дрогобицького МРВ ДВС ЗМУ МЮ – Федурко Н.В. усунути порушення шляхом зняття з реалізації на прилюдних торгах нежитлового приміщення літ. Г-1, загальною площею 336,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлового приміщення, літ.Е-1, загальною площею 258,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та в подальшому визначити результати вартості зазначеного майна у чіткій відповідності до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».
В решті скарги – відмовлено.
Ухвалу суду оскаржив Дрогобицький МРВ ДВС ЗМУ МЮ, просить її скасувати з підстав неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апелянт посилається на те, що відповідно до положень ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Зазначає, що 26.05.2020 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника та роз`яснено сторонам виконавчого провадження про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та повідомити про це виконавця, про що боржник розписався, відтак, останнім днем для визначення вартості майна за взаємною згодою є 04.06.2020 року, а оскільки у відділ не надходило письмового повідомлення про визначення вартості арештованого майна за взаємною згодою сторін, державним виконавцем 04.06.2020 року винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, яку надіслано ФОП ОСОБА_5 та сторонам виконавчого провадження простою кореспонденцією, що підтверджується реєстром поштових відправлень.
Стверджує, що державний виконавець діяв виключно в межах повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому висновки суду про допущення державним виконавцем порушень Закону є помилковими. 
Також ухвалу суду оскаржив стягувач ТОВ «Фінансова компанія «Позика», просить її скасувати в частині задоволених вимог з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі.
Апелянт зазначає, що ТОВ «Фінансова компанія «Позика» неодноразово зверталось до боржника про визначення вартості майна іпотеки за взаємною згодою, однак, такої згоди не було досягнуто, тому товариство направило на адресу виконавця заяву з проханням залучити суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості майна.
Вважає, що суд не дав належної правової оцінки наданим державним виконавцем матеріалам виконавчого провадження, які спростовують твердження боржника про порушення державним виконавцем порядку визначення вартості арештованого майна.
Також звертає увагу, що суд при постановлені ухвали вийшов за межі заявлених у скарзі вимог.
В судове засідання інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому розгляд справи проведено відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності. 
Заслухавши пояснення представників апелянтів на підтримання апеляційних скарг, заперечення представника заявника, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.
Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Дрогобицькому МРВ ДВС ЗМУ МЮ перебував виконавчий лист №2-789/2010, виданий Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 23.10.2010 року, про стягнення з ОСОБА_4 у користь АКІБ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором №11140472000 від 12.04.2007 року – 185251,22 грн., за кредитним договором №11214443000 від 13.09.2007 року – 154045,28 грн., за кредитним договором №11214459000 від 13.09.2007 року – 1694,96 грн., за кредитним договором №11369259000 від 10.07.2008 року – 242941,28 грн., всього заборгованості 583933,07 грн. та 1820 грн. сплачених судових витрат.
15.05.2020 року державним виконавцем Дрогобицького МРВ ДВС ЗМУ МЮ Федурко Н.В. відкрите виконавче провадження №62076939 по виконанню вказаного вище виконавчого листа.
Постанову про відкриття виконавчого провадження боржник отримав 20.05.2020 року. 
На підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.03.2017 року (справа №442/1635/17) державним виконавцем винесено постанову від 15.05.2020 року про заміну сторони стягувача виконавчого провадження: з ПАТ «Укрсиббанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Позика».
Постановою державного виконавця від 26.05.2020 року проведено опис та накладено арешт на належне боржнику ОСОБА_4 нерухоме майно: нежитлові приміщення, загальною площею 336,2 кв.м. та 258,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Сторонам виконавчого провадження роз`яснено можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та про необхідність письмово повідомити про це державного виконавця, про що представник стягувача та боржник розписались у постанові.
Згідно оглянутих апеляційним судом матеріалів виконавчого провадження, повідомлень про досягнення згоди щодо вартості майна від сторін виконавчого провадження до державного виконавця не надходило.
Постановою державного виконавця від 04.06.2020 року призначено суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_5 для надання звіту та висновку про ринкову вартість арештованого нерухомого майна.
05.06.2020 року вказану постанову державного виконавця надіслано сторонам виконавчого провадження.
За висновками суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , станом на 06.07.2020 року, вартість нежитлового приміщення, загальною площею 336,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , – 279900 грн., а  нежитлового приміщення, загальною площею 258,1 кв.м., що знаходиться за тією ж адресою, – 214900 грн.
При оцінці вказаного нерухомого майна використано порівняльний методичний підхід.
Листом державного виконавця від 09.07.2020 року за вих.№09-13/26800 сторін виконавчого провадження повідомлено про оцінку майна і надіслано копію висновків про вартість майна.
Копію висновку про вартість майна боржник ОСОБА_4 отримав 16.07.2020 року.
27.07.2020 року боржник ОСОБА_4 подав у відділ ДВС заяву про непогодження із висновками ФОП ОСОБА_5 про оцінку майна, зазначаючи, що вартість майна занижена, і повідомив про свій намір оскаржити оцінку в судовому порядку, пропонуючи визначити вартість майна після отримання висновку досудової оціночно-будівельної експертизи. 
Згідно з висновком досудової оціночно-будівельної експертизи №474/20 від 31.07.2020 року, виконаної на замовлення ОСОБА_4 та проведеної судовим експертом ОСОБА_6 , вартість арештованого майна станом на 17.07.2020 року становить, а саме: вартість нежитлового приміщення, загальною площею 336,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , – 780320 грн. з ПДВ, та вартість нежитлового приміщення, загальною площею 258,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , – 599050 грн. з ПДВ, що значно відрізняється від оцінки, проведеної в рамках виконавчого провадження.
Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно із ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно зі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. Якщо сторони не згідні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.
Згідно з частиною 1 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав – це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
Частиною 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.
Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.
Національний стандарт №2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою КМУ від 28.10.2004 № 1442, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.
Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватись відповідно до Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна» з урахуванням вимог Національного стандарту №1, яким визначено загальні засади такої оцінки та є обов`язковими для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.
Пунктом 50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, визначено, що проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.
Відповідно до п. 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки, ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).
Згідно з вимогами ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.
Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний) підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.
До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 14.08.2019 у справі №766/7365/17 (провадження №61-36614св18).
Як випливає зі змісту висновку про вартість майна, ФОП ОСОБА_5 особисто не оглядав внутрішні приміщення об`єкта оцінки і зауважень щодо допуску його до об`єкта з метою проведення вказаного дослідження не висловлював, відтак, оцінка виконувалась лише по наданих документах, що підтверджується й матеріалами виконавчого провадження, в яких є лише експлікація внутрішніх площ та поверховий план будівель, а тому дослідження було проведено не в повному обсязі.
Отже, висновок оцінювача складений з порушенням вимог п.п. 50, 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав».
Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що суб`єктом оцінювання не проводився огляд (обстеження) об`єкту оцінки (що могло вплинути на визначення ринкової вартості майна), дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання незаконними дій державного виконавця щодо визначення оцінки арештованого майна, а тому в цій частині задоволених судом вимог заявника оскаржувану ухвалу необхідно залишити без змін.
Разом з тим, в іншій частині задоволених вимог, а саме: про зобов`язання державного виконавця Дрогобицького МРВ ДВС ЗМУ МЮ – Федурко Н.В. усунути порушення шляхом зняття з реалізації на прилюдних торгах нежитлового приміщення літ. Г-1, загальною площею 336,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлового приміщення, літ.Е-1, загальною площею 258,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та в подальшому визначити результати вартості зазначеного майна у чіткій відповідності до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», суд допустив порушення норм процесуального права, оскільки заявник таких вимог у даній справі не заявляв.
Крім того, необхідно зазначити, що суд зобов`язав державного виконавця вчинити дії у спосіб (шляхом зняття з реалізації на прилюдних торгах арештованого майна), який не передбачений ні Законом України «Про виконавче провадження», ні Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5.
Так, зокрема, пунктом 2 розділу ХІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5, визначено, що підставою для зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом є: рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна (власне, як і просив заявник); зупинення вчинення виконавчих дій у випадках, визначених Законом України «Про виконавче провадження»; відкладення проведення виконавчих дій; зупинення виконавчого провадження у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду, відкладення проведення виконавчих дій; наявність технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, включно на період відновлення її працездатності. 
Підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, відповідно до ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», є, зокрема: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа (п.2 ч.1 ст.34) та зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення (п.3 ч.1 ст.34).
Таким чином, ухвала суду першої інстанції у вказаній вище частині (в частині зобов`язання державного виконавця вчинити дії) прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.
Заявник в цій частині ухвалу суду не оскаржував, а тому підстав для ухвалення апеляційним судом нового судового рішення немає.
Отже, з наведених вище мотивів апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» та Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) задовольнити частково. 
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2020 року в частині часткового задоволення скарги ОСОБА_4 про зобов`язання державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції – Федурко Н.В. усунути порушення шляхом зняття з реалізації на прилюдних торгах нежитлового приміщення літ. Г-1, загальною площею 336,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлового приміщення, літ. Е-1, загальною площею 258,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та в подальшому визначити результати вартості зазначеного майна у чіткій відповідності до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», – скасувати.
В решті ухвалу суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складений 04 червня 2021 року.

Головуючий:                                                         Бойко С.М.

Судді:                                                          Копняк С.М.
       
                                                               Ніткевич А.В.