ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 квітня 2021 року           справа №200/10459/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., 
секретар судового засідання –  Антонюк А.С.,
за участю: позивача –   ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому  судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року  у справі № 200/10459/20-а (головуючий І інстанції Стойка В.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області)   за позовом    ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів, Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі або інвалідності волонтера і деяких інших осіб, відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерства у справах ветеранів  про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                       В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства у справах ветеранів (далі – відповідач 1), Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі або інвалідності волонтера і деяких інших осіб, відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерства у справах ветеранів (далі – відповідач 2) про:
- визнання протиправним та скасування п.11 протоколу №5 засідання міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі або інвалідності волонтера і деяких інших осіб, відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”» Міністерства у справах ветеранів України;
- зобов`язання міжвідомчу комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі або інвалідності волонтера і деяких інших осіб, відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерства у справах ветеранів України призначити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з урахуванням раніше виплаченого розміру одноразової грошової допомоги у 2019 році відповідно до ЗУ «Про національну поліцію України»;
- зобов`язання Міністерство у справах ветеранів України подати відповідно до Порядку використання коштів резервного фонду бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 р. № 415, Кабінету Міністрів України звернення з відповідними розрахунками для виділення коштів із резервного фонду державного бюджету для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.01.2021 року  в задоволенні позовних вимог – відмовлено (а.с. 80-82).
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов через порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин. Апелянт  зазначив, що судом не враховано те, що підставою для звільнення позивача та причиною для отримання статусу особи з інвалідністю сьало свідоцтво про хворобу № 588 від 26.12.2018 року, згідно якого хвороба пов`язана з проходженням служби в поліції. Того ж дня були прийняті зміни до наказу МВС № 285 від 03.04.2017 року, тому зазначити у свідоцтві про хворобу інші причини хвороби не було можливості, оскільки зміни до наказу вступили пізніше в силу. Апелянт посилався на те, що з об`єктивних причин не мав змоги звернутися за отримання одноразової грошової допомоги згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та тільки після встановлення інвалідності наслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в АТО у 2020 році, звернувся до Міністерства ветеранів за призначенням відповідної допомоги. Крім того, суд невірно тлумачив п. 6 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до  Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затверджений постановою КМУ № 336 від 29.04.2016 року (а.с. 85-87). 
Позивач в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Позивач - ОСОБА_1 є особою з інвалідністю внаслідок війни 3 групи.
14.03.2019 року на підставі акту огляду МСЕК №174 від 14.03.2019 року позивачу встановлено 3 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції строком на 1 рік. З датою чергового переогляду 14.03.2020 року.
Постановою № 24 від 13.02.2019 року ДУ ТМО МВС України по Харківській області встановлено, що захворювання позивача одержане під час безпосередньої участі в АТО, забезпеченні її проведення, що сторонами не заперечується.
14.06.2019 року позивач отримав ОГД в розмірі 134470 грн. відповідно до п. «В»  п. 4 ч. 1 ст.99 ЗУ «Про Національну поліцію України».
13.02.2020 року на підставі акту огляду МСЕК №127 від 13.02.2020 року позивачу встановлено 3 групу інвалідності внаслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в АТО, забезпеченні її проведення, безстроково.
18.05.2020 року позивач звернувся до відповідача 1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 250 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» (а.с. 8-10).
Листом від 31.07.2020 року відповідача 1 відмовив позивачу у призначенні ОГД у зв`язку з призначенням ОГД відповідно до ЗУ «Про Національну поліцію України» на підставі протоколу засідання відповідача 2 №5 від 30.07.2020 року (п.11 Протоколу)             (а.с. 12-14).
Наведені обставини сторонами не оспорюються.
Спірні відносини врегульовано Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (надалі - Закон №3551-XII), Законом України «Про Національну поліцію України» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі – Закон № 580).
Згідно ч. 4 ст. 99 Закону № 580 розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату  визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.
За змістом ст.100 Закону № 580 одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у частині другій цієї статті, призначається і виплачується за останнім місцем проходження служби поліцейським. Якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, визначених цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, визначених з різних підстав іншими законами та нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права тощо.
Згідно ч. 7  статті 13 Закону №3551-XII   особам, зазначеним у пунктах 11-14 частини другої  статті 7 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається і виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності у розмірі, визначеному підпунктом “б” пункту 1  статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Якщо особа у зв`язку з встановленням інвалідності одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією частиною, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою КМУ від 29 квітня 2016 року №336 затверджено Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до  Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, який визначає механізм призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час участі в антитерористичній операції, деяких категорій осіб (далі - одноразова грошова допомога) (надалі - Порядок №336).
У пункті 2 Порядку №336 зазначені особи, які є одержувачами одноразової грошової допомоги.
Згідно підпункту 4 Порядку №336 у разі коли одержувачі одноразової грошової допомоги одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої  Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором одержувача одноразової грошової допомоги.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 14.03.2019 року на підставі акту огляду МСЕК №174 від 14.03.2019 року позивачу вперше встановлено інвалідність ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженнями служби в поліції. 
13.02.2020 року на підставі акту огляду МСЕК №127 від 13.02.2020 року позивачу повторно встановлено 3 групу інвалідності внаслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в АТО, забезпеченні її проведення, безстроково.
Позивач, станом на момент звернення до відповідача 1, вже отримав одноразову грошову допомогу у зв`язку з отриманням ІІІ групи інвалідності на підставі Закону № 580,  що підтверджується матеріалами справи та сторонами не заперечується.
Отже, позивачем було реалізовано його право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності відповідно до  наказу МВС від 11.01.2016 року № 4 "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського" відповідно до Закону України "Про Національну поліцію України".             
Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що позивач реалізував своє право на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», та не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до  Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є правильними.
Пунктом 6 Порядку № 336 передбачено, що одноразова грошова допомога в разі встановлення інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання призначається та виплачується особам, зазначеним в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, залежно від групи інвалідності.
Якщо протягом двох років особам, зазначеним в абзацах другому - п`ятому пункту 2 цього Порядку, після первинного встановлення інвалідності при повторному огляді встановлено вищу групу інвалідності згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми (абзац шостий пункту Порядку № 336).
У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.
У свою чергу, пунктом 4 Порядку № 336 передбачено, що у разі коли одержувачі одноразової грошової допомоги одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором одержувача одноразової грошової допомоги.
Суд відхиляє доводи позивача, що виплата одноразової грошової допомоги на підставі одного закону жодним чином не впливає на можливість отримання грошової допомоги за іншим законом,  оскільки у 2020 році позивачу не встановлювалась група інвалідності, а лише відбулась зміна причини інвалідності, яка йому була встановлена у 2019 році.
Вищезазначеними законодавчими актам передбачено, що грошова допомога є одноразовою, тобто виплачується лише один раз.
Таким чином, оскільки позивачу вже була виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням інвалідності відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" відповідач прийняв правомірне рішення про відмову у призначенні ще однієї одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції під час розгляду та ухвалення рішення, їм була надана відповідна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанцій норм матеріального права, у апеляційній скарзі не наведено.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                          П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року  у справі  №200/10459/20-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів, Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі або інвалідності волонтера і деяких інших осіб, відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерства у справах ветеранів  про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 27 квітня 2021 року.
Постанова у повному обсязі складена та підписана 28 квітня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                                       Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                          А.А. Блохін

                                                                                                                    І.В. Сіваченко