Номер провадження: 22-ц/813/4525/21 
Номер справи місцевого суду: 522/3496/18
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.06.2021 року                                                                 м. Одеса
    
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О., 
за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» адвоката Поліщук Лідії Іванівни на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди,

                        В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди.
Позовна заява мотивована тим, що 09.05.2017 року в м.Одесі за участю автомобілів, під керуванням позивача та відповідача відбулася дорожня транспортна пригода, в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеса від 12.06.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільна відповідальність відповідача застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», яке виплатило позивачу лише 26 286,28 грн. матеріальних збитків та 1000 грн.франшизи. Проте, відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження, вартість матеріального збитку становить 86 991, 30 грн., а тому на думку позивача, страхова компанія має доплатити йому страхове відшкодування у розмірі 59 705,02 грн. Крім того, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 суму різниці між вартістю відновлювального ремонту та сумою матеріального збитку у розмірі 84 195,98 грн., а також моральну шкоду яка складає 2000 грн.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 59705 гривень 02 копійки. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 56 909 гривень 70 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 гривень. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» адвокат Поліщук Лідія Іванівна подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове, відповідно до висновків проведеної апеляційним судом авто товарознавчої експертизи, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Проте у повній мірі всім зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що:
-позивач є потерпілим у ДТП, яке відбулося через порушення ПДР України ОСОБА_2 , страхова відповідальність якого застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»;
- право постраждалої особи на відшкодування шкоди є абсолютним, тому відсутні підстави для відмови у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 матеріальних збитків;
-позивач за відновлення свого пошкодженого автомобілю сплатив кошти у сумі 143 901 грн., в той час як розмір матеріального збитку становить 86 991,30 грн., що не перевищує межі ліміту відповідальності страховика і підлягає стягненню з ТДВ «Страхова компанія «Альфа- Гарант» за вирахуванням фактично сплаченої частини страхового відшкодування 26 286,28 грн. та франшизи - 1000 грн., тобто 59705 гривень 02 копійки;
- різниця між фактично сплаченою позивачем сумою грошових коштів на відновлення свого транспортного засобу 143 901 грн. та розміром страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика 86 991,30 грн. становить 56 909,70 грн., які підлягають стягненню із завдавача шкоди - ОСОБА_2 , в той час як позивач розрахував вимоги до ОСОБА_2 у розмірі 117 614,72 грн.;
-внаслідок пошкодження автомобіля, ОСОБА_1 був змушений витрачати значні зусилля з метою відновлення авто, зазнав душевних страждань та переживань у зв`язку із пошкодженням власного транспортного засобу, а також емоційних страждань, які довелося йому перенести, вимушений був змінити звичний ритм життя, внаслідок чого зазнав моральної шкоди, яка виходячи з розумності і справедливості підлягає стягненню у розмірі 2 000 гривень, що буде достатнім, справедливим і відповідати перенесеним позивачем моральним стражданням.
Повністю погодитися з усіма такими висновками суду першої інстанції не можна.
Судом встановлено, що:
-страхова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», що підтверджується Полісом №АК/3480753 з 12.04.2017 року по 11.04.2018 року;
-09.05.2017 року о 15 годині 10 хвилин ОСОБА_2 рухаючись по вул. Об`їзна дорога/ вул. Берегова в м. Одеса керував автомобілем марки «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті регульованим світлофором, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобіль марки «Тойота», продовжив рух та скоїв зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження;
-11.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування;
-постановою Суворовського районного суду м. Одеси у справі №523/6973/17 від 12.06.2017 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік;
-на замовлення ОСОБА_1 судовим експертом ОСОБА_3 здійснено експертне дослідження, за результатами якого складено Висновок №18/17-Є від 05.06.2017 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку заподіяного власнику ТЗ - автомобіля Toyota Previa, державний номер НОМЕР_2 , в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 86 991,30 грн.;
-10.07.2017 року Аварійним комісаром було складено рахунок вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу Toyota Previa, державний номер НОМЕР_2 , згідно якого вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ, приймається рівним вартості відновлювального ремонту, з урахуванням фізичного зносу запчастин, та становить 27 286,28 грн. без урахування ПДВ;
-вищевказана дорожньо-транспортна пригода визнана страховим актом та згідно страхового акту №ЦВ/17/1714 від 31.08.2017 року вирішено виплатити страхове відшкодування у розмірі 26 286,28 грн;
-згідно з актом виконаних робіт по заказу-наряду №ЗН061942 від 13.09.2017 року фактична вартість виконаних робіт по ремонту автомобіля Toyota Previa, державний номер НОМЕР_2 становить 36 650 грн., вартість придбаних матеріалів для ремонту авто - 107 251 грн., а всього - 143 901 грн.
Колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.І та 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди житло, здоров`ю, майну третьої особи.
Положенням ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо- транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Втім, пунктом 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплено, що відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.
Встановивши, що дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої автомобілю позивача спричинені механічні пошкодження мала місце з вини ОСОБА_2 , відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» і що таким чином настав страховий випадок і у страховика виникло зобов`язання з виплати страхового відшкодування, суд першої інстанції набув вірного висновку про наявність у потерпілого (позивача) права на відшкодування завданої шкоди.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Разом з тим, відповідальність страховика у відповідності до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежується лімітом (грошовою сумою, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно умов договору страхування власників ТЗ).Така сума у відповідності до Полісу №АК/3480753 з 12.04.2017 року по 11.04.2018 року становить 100 000 грн.
Страховик вважає справедливою суму, яка розрахована аварійним комісаром 27 286,28 грн., яку фактично і виплатив за вирахуванням франшизи у розмірі 1000 грн.(сума збитків, яка безумовно не відшкокодується страховиком відповідно до умов договору), тобто 26286,28 грн.
Позивач вказує, що страховик фактично вимусив його підписати акт погодження на умовах страховика погрожуючи, що у випадку відмови від запропонованої суми він взагалі нічого не отримує. В той же час фактичні витрати на відновлення автомобіля навіть з урахуванням його зносу становлять розмір набагато більший ніж той, який фактично відшкодований страховиком, що підтверджується відповідним висновком виконаної на замовлення ОСОБА_1 судової експертизи.
Фактично спір виник між ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» та позивачем з приводу розміру страхового відшкодування і доводи апеляційної скарги зведені до відсутності у суду першої інстанції підстав для взяття до уваги виконаної на замовлення ОСОБА_1 судової експертизи, згідно з якою розмір матеріальної шкоди завданої автомобілю позивача становить з урахуванням фізичного зносу автомобіля 86 991,30 грн.
За клопотанням ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», яке не погоджувалося з визначеним експертизою на замовлення позивача розміром матеріальної шкоди автомобіля позивача, Одеським апеляційним судом призначено судову авто товарознавчу експертизу для визначення суми матеріальної шкоди і вартості відновлювальних робіт.
Згідно з висновком судової авто товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-20/58027-АВ від 12.03.2021 року, виконаної Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України - вартість матеріального збитку завданого автомобілю позивача становить 79 469,48 грн. (т.2 а. с. 132-150)
Враховуючи встановлений судовою авто товарознавчою експертизою розмір матеріального збитку автомобілю позивача, який відрізняється від розміру такого збитку, встановленого експертизою проведеною на замовлення позивача, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити та на користь позивача з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» необхідно стягнути суму страхового відшкодування у розмірі 52 183 грн. 20 коп., як різницю між сумою матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу автомобіля позивача - 79 469,48 та фактично виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування - 26 286,28 грн. та за вирахуванням розміру франшизи - 1 000 грн. (79 469,48 - 26 286,28 - 1 000).
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Враховуючи наведене з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактично понесеними позивачем витратами на відновлення автомобіля та страховим відшкодуванням, виплата якого покладається на страховика.
Тобто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 65 431,52 грн. (143 901- 79 469,48+1000 грн. франшизи).
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Так з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.
Також з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь позивача підлягає половина витрат понесених позивачем на експертизу - 600 грн.
З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору пропорційно задоволеним вимогам 644 грн. та половину витрат на проведення позивачем експертизи у розмірі 600 грн., а всього 1244 грн. 
В частині рішення щодо стягнення з   ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди 2 000 грн., рішення слід залишити без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -
                                ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» адвоката Поліщук Лідії Іванівни - задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2019 року - змінити.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 52 183 грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 65 431 грн. 52 коп.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 600 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1244 грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено: 14.06.2021 року.

Головуючий                                                         О.М. Таварткіладзе 

Судді:                                                                 А.П. Заїкін

                                                                       С.О. Погорєлова