ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" червня 2021 р.           Справа№ 911/730/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Суліма  В.В.
суддів:            Коротун О.М. 
          Майданевича А.Г. 
 
при секретарі судового засідання : Кубей В.І.
за участю представників сторін: 
від позивача: Мажуга В.П.;
від відповідача: Карманніков М.О.,
озглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпров`є" 
на рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020 року (повний текст складено 31.08.2020 року)
у справі № 911/730/20 (суддя: Колесник Р.М.)
за позовом Фізичної особи-підприємця Мажуги Вячеслава Петровича 
до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпров`є" 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Імперія-Агро»
про стягнення 285000,00 грн.

                                                                    ВСТАНОВИВ:
          Фізична особа-підприємець Мажуга Вячеслав Петрович  (далі - позивач)  звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпров`є"     (далі - відповідач) про  стягнення з відповідача на користь позивача 285000,00 грн.
          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення умов договору поставки мінеральних добрив від 08.09.2017 року № ЧГ-402/17-М/Д, право вимоги за яким виникло у позивача на підставі договору про відступлення права вимоги від 16.04.2018 року № 15/04/11, відповідач за поставлений товар в повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого утворилася стягувана сума заборгованості.
          Рішенням Господарського суду Київської області від 31.08.2020     року позов фізичної особи-підприємця Мажуги Вячеслава Петровича задоволено повністю. Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпров`є" на користь фізичної особи-підприємця Мажуги Вячеслава Петровича     285000,00 грн боргу та 4275,00 грн судового збору.
          Не погодившись з прийнятим рішенням, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Придніпров`є" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення у даній справі та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Крім того, скаржник просив витребувати у позивача  оригінали всіх доданих до позовної заяви документів, в тому числі  видаткові накладні.          
          Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Київської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, зокрема, ст. 91 Господарського процесуального кодексу України.
          Так, скаржник вказав, що під час  розгляду даної справи в суді першої інстанції було вирішено справу на підставі неналежним чином засвідчених ксерокопій, що свідчить про незаконність оскаржуваного рішення.  Відповідачем по справі не отримувались товарно-матеріальні  цінності за спірними договором і видатковими накладними.  
          При цьому, скаржник наголосив на тому, що  в результаті проведення  аудиту всієї бухгалтерської  документації щодо правовідносин із контрагентом  та пошуку  первинної документації, було встановлено відсутність спірних видаткових накладених. 
          Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2020 року справу № 911/730/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 року апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпров`є" на рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020 року залишено без руху.
          Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки.
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпров`є" на рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020 року у справі №911/730/20. 
          Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 19.01.2021 року витребував у Фізичної особи-підприємця Мажуги В`ячеслава Петровича оригінали для огляду у судовому засіданні та належним чином засвідчені копії для долучення до матеріалів справи,     наступні документи:
          -       договір поставки мінеральних добрив № ЧГ-102/17-М/Д від 08.09.2017 року;
          -    видаткова накладна № 19516 від 27.09.2017 року на суму 235400,09 грн;
          -    видаткова накладна № 19754 від 02.10.2017 року на суму 235400,09 грн;
          -    видаткова накладна № 21651 від 16.11.2017 року на суму 235400,09 грн,
          Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2021 року, у зв`язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 911/730/20 нову колегію суддів у складі: головуючого судді:               Суліма В.В., суддів: Майданевич А.Г., Коротун О.М.
          Північний апеляційний господарський суд прийняв  апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпров`є" на рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020 року у справі № 911/730/20 до провадження у складі: головуючого судді - Сулім В.В., суддів: Майданевич А.Г., Коротун О.М. своєю ухвалою від 16.02.2021 року.
          Розгляд справи неодноразово відкладався на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України. 
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2021 року  залучено до участі у справі  Товариство з обмеженою відповідальністю «Імперія-Агро» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача та зобов`язано надати суду оригінали наступних документів:
           -    договір поставки мінеральних добрив № ЧГ-102/17-М/Д від 08.09.2017 року;
           -   видаткова накладна № 19516 від 27.09.2017 року на суму 235400,09 грн;
           -   видаткова накладна № 19754 від 02.10.2017 року на суму 235400,09 грн;
                       -   видаткова накладна № 21651 від 16.11.2017 року на суму 235400,09 грн,
           04.03.2021 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів до суду від третьої особи надійшли пояснення по справі, відповідно до яких останній зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Імперія-Агро»  визнано банкрутом. Документація не передана ліквідатору арбітражному керуючому  Реверуку П.К., відповідно у останнього відсутні документи, які витребувані ухвалою Північного апеляційного господарського суду  від 16.02.2021 року.
Представник скаржника в судовому засіданні 08.06.2021 року підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, а рішення господарського суду скасувати. 
Представник позивача  в судовому засіданні 08.06.2021 року заперечував проти доводів  апеляційної скарги  та просив залишити її без задоволення,  а рішення господарського суду - без змін. 
          Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення  Господарського суду Київської області  від 31.08.2020 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга      Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпров`є" - задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Так, за твердженням позивача 08.09.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро" (постачальник) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Придніпров`є" (покупець) було укладено договір поставки мінеральних добрив № ЧГ-102/17-М/Д (далі - договір), відповідно до умов якого  постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця мінеральні добрива (товар), а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату.  На виконання умов договору та відповідно до специфікації № 19 Товариство з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро" поставило, а покупець прийняв без заперечень та зауважень обумовлений договором товар на загальну суму 706200,27 грн. 
Позивачем в якості отримання відповідачем товару зазначеного в позові, додані наступні докази: 
- копія договору поставки мінеральних  добрив  № ЧГ-102/17-М/Д від 08.09.2017 року;
-  копія специфікації №19 від 08.09.2017 року; 
- копія видаткової накладеної від 27.12.2017 року № 19516 на суму 235400,09 грн;
- копія видаткової накладеної від 02.10.2017 року № 19754 на суму 235400,09 грн;
            -  копія видаткової накладеної  від 16.11.2017 року № 21651 на суму 235400,09 грн;
            -  копія договору про відступлення  права вимоги від 16.04.2018 року;
            -  копія додаткової угоди до договору про відступлення права вимоги від 16.04.2018 року;
            -   копія акту зарахування зустрічних однорідних вимог  від 31.05.2018 року;
            -   копія акту приймання - передачі від 16.04.2018 року,
          При цьому, колегія суддів враховує, що підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні   Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"  і фіксує факт здійснення господарської операції та встановлення договірних відносин, являється підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар, і як зазначено вище, строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими ч.1   ст. 692 Цивільного кодексу України.
          Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 року у справі №922/1467/19.
          Під час перевірки копій документів, слід брати до уваги правила засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року № 55, Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені    наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року № 1000/5, інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти.
          Серед іншого, відповідно до п.  8 розділу 10 зазначених Правил копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.
          Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.
          Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій».
          У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи.
          На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія».
          Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документу, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.
          Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 08.05.2019 року №160/7887/18.
          Колегія суддів, перевіривши долучені до матеріалів справи копії документів погоджується з твердженням скаржника, що останні завірені неналежним чином, відповідно не є належними та допустимими доказами в розумінні ст. 91 Господарського процесуального кодексу України. 
          Таким чином,  суд першої інстанції прийняв спірне рішення  на підставі неналежним чином завірених копій, без дослідження їх оригіналів. 
          Відповідно до ч. 1    ст. 73 Господарського процесуального кодексу України    доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
          Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).
          Відповідно до ч. 1-3    ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
          Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах КГС ВС від 19.09.2019 року у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 року у справі № 910/8357/18).
           17.10.2019 року набув чинності    Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до    ГПК України    змінено назву ст. 79 Господарського процесуального кодексу України     з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів". Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж  протилежний (постанови КГС ВС від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 року у справі № 917/2101/17).           
          Аналогічна правова позиція міститься у постанові ВП ВС від 18.03.2020 року у справі  № 129/1033/13-ц.
          Суд апеляційної інстанції, враховуючи визначений законом обов`язок доказування обставин, покладений на сторону, яка на них посилається (ст. 74 Господарського процесуального кодексу України) та принцип вірогідності доказів (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України), зазначає, що докази на підтвердження своїх тверджень надані позивачем неналежним чином завірені копії спірних документів за відсутності оригіналів спірних документів в матеріалах справи  та їх ненадання на вимогу суду  не відповідають  вимогам доказової вірогідності та не спростовують доводи відповідача про неотримання товарно-матеріальних цінностей за спірним договором.  
          Так, колегія суддів дійшла висновку, що матеріали справи не містять, а позивачем не було надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції будь-яких належних та допустимих в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86,  269   Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження позовних вимог. 
          Обставини, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.
          Так,  при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, тому рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020 року у справі № 911/730/20 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.
          Відповідно до ч. 2    ст. 275 Господарського процесуального кодексу України    суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.
          Згідно  ч.1    ст.277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
          Судовий збір за розгляд справи в апеляційної інстанції підлягає розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в порядку    ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
          Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

                                                  ПОСТАНОВИВ:
          
           1. Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпров`є"  на рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020 року  у справі № 911/730/20 задовольнити.
           2. Рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020 року у справі №911/730/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
           3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на позивача.          
          Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мажуги Вячеслава Петровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпров`є"  (07101, Київська обл. м. Славутич, вул. Ентузиастів, 6, ідентифікаційний код 03796815)   6412,50 грн (шість тисяч  чотириста дванадцять  гривен 50 копійок) судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. 
           4.   Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області.
           5.  Матеріали справи № 911/730/20 повернути до Господарського суду Київської області.  

          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            В.В. Сулім 

Судді                                                                                О.М. Коротун

                                                                                А.Г. Майданевич

Дата складення повного тексту 10.06.2021 року.