ПОСТАНОВА
Іменем України

31 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 818/1384/17
адміністративне провадження № К/9901/54593/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стародуба О.П., 
суддів - Коваленко Н.В., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної служби геології та надр України на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 (судді - Соп`яненко О.В., Прилипчук О.А., Соколов В.М.) та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018 (судді - Тацій Л.В., Григоров А.М., Подобайло З.Г.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Токарівський пісок» до Державної служби геології та надр України про зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
У вересні 2017 року ТОВ «Токарівський пісок» звернувся до суду з позовом, в якому просив:
зобов`язати відповідача видати спеціальний дозвіл на користування надрами з метою видобування піску в межах Східної ділянки Токарівського-2 родовища в Сумському районі Сумської області на термін п`ятнадцять років.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно Статуту ТОВ «Токарівський пісок» та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців одним із видів економічної діяльності позивача є добування піску, гравію, глин і каоліну, що відноситься до статутної діяльності підприємства. (том І а.с. 14 - 16)
На підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 05.04.2014 №20068823, №20069040, №20068730, №20068598, №20023571, №20068511 та №20068417 підприємство є власником семи земельних ділянок, розташованих на території Токарівської сільської ради Сумського району Сумської області за межами населеного пункту, всього загальною площею 10,6417 га. (том І а.с. 75 - 81)
Цільове призначення даних земельних ділянок - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами.
Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами від 03.02.2016, 25.07.2016 про отримання спеціального дозволу (ліцензії) на право користування надрами. (том І а.с. 23; 25)
У зв`язку з наявністю в поданих документах недоліків Держгеонадра в наданні дозволу було відмовлено, документи повернуто позивачу. (том І а.с. 24; 26)
Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 02.03.2017, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2017, у справі №818/1537/16 визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства екології та природних ресурсів від 06.09.2016 №329 в частині відмови у погодженні надання ТОВ «Токарівський пісок» надр у користування, зобов`язано повторно розглянути та надати погодження на користування надрами. Визнано протиправною та скасовано відмову Держгеонадра у наданні ТОВ «Токарівський пісок» спеціального дозволу на користування надрами в межах східної ділянки Токарівського-2. (том І а.с. 27 - 38)
Судами встановлено, що наведені вище судові рішення стосувались відмов Держгеонадра у наданні спеціального дозволу позивача на користування надрами, прийнятих за результатами розгляду заяв позивача від 03.02.2016 та від 25.07.2016.
19.06.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій, з посиланням на ч. 5 ст. 41 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», просив протягом п`яти робочих днів з моменту отримання цієї заяви, повторно розглянути його заяву від 25.07.2016 про надання спеціального дозволу, врахувавши при цьому судові рішення у справі №818/1537/16. (том І а.с. 39)
У заяві позивач зазначив, що при повторному розгляді документів не допускається відмова у видачі документа дозвільного характеру з причин, раніше не зазначених у письмовому повідомленні заявнику (за винятком неусунення чи усунення не в повному обсязі заявником причин, що стали підставою для попередньої відмови). 
Відповідачем не подано жодних доказів повторного розгляду заяви позивача та прийняття у зв`язку з цим рішення.
Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що підприємство є власником земельних ділянок на території Токарівської сільської ради Сумського району Сумської області, займається видобуванням піску, гравію, глин і каоліну, та на підставі Порядку №615 має право на отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування піску. Проте відповідач вчиняє по відношенню до підприємства протиправну бездіяльність щодо видачі спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування піску в межах Східної ділянки Токарівського-2 родовища в Сумському районі Сумської області.
Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 07.11.2017, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018, позов задоволено.
Зобов`язано Державну службу геології та надр України видати ТОВ «Токарівський пісок» спеціальний дозвіл на користування надрами з метою видобування піску в межах Східної ділянки Токарівського-2 родовища в Сумському районі Сумської області на строк 15 років.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідач при повторному розгляді заяви про надання спеціального дозволу мав діяти в порядку та в спосіб, встановлений Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами від 30.05.2011 №615 та Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», зокрема щодо дотримання встановлених строків розгляду заяви, строків отримання погоджень та наслідків ненадання таких погоджень. Проте відповідачем не подано доказів розгляду заяви позивача у встановлені строки, а також прийняття рішення за заявою навіть після отримання погодження від Мінприроди.
Крім того, суди виходили з безпідставності посилань відповідача на необхідність отримання нового погодження Сумської районної ради Сумської області, оскільки в даному випадку позивач звернувся до відповідача із заявою про повторний розгляд раніше поданої заяви від 25.07.2016, а отже рішення відповідач повинен був прийняти саме за цією заявою. Крім того, рішення Сумської районної ради Сумської області від 17.03.2015 щодо погодження надр у користування ТОВ «Токарівський пісок» не має строку, на який його видано, не скасовано, є чинним.
Щодо посилань відповідача про втручання в його дискреційні повноваження, суди виходили з того, що застосування судом зазначеного способу захисту права неможливо вважати втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки відмова відповідача визнана судом протиправною, іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, а тому суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача.
З ухваленими у справі рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що станом на дату звернення з цим адміністративним позовом ще не сплинув час, відведений для розгляду заяви про надання спеціального дозволу на користування надрами, який сплине лише 12.10.2017. При цьому посилається на те, що заява позивача від 25.07.2016 розглянута і за результатами розгляду Держгеонадра прийнято відмову від 27.10.2016 щодо надання спеціального дозволу на користування надрами, а предметом розгляду у справі №818/1537/16 була заява позивача від 03.02.2016. 
Крім того, посилається на те, що погодження Сумської районної ради Сумської області датоване ще від 17.03.2015, а заява позивача підлягає розгляду станом на дату надходження від 27.06.2017, тобто минув значний час з моменту погодження до моменту розгляду заяви ТОВ «Токарівський пісок».
Також звертає увагу суду на той факт, що Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» визначено лише поняття терміну «принцип мовчазної згоди», разом з тим не визначено процедуру застосування зазначеного терміну при наданні спеціальних дозволів.
У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до частини першої статті 16 Кодексу України про надра, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, спеціальні дозволи на користування надрами надаються переможцям аукціонів, крім випадків, визначених Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, або Радою міністрів Автономної Республіки Крим щодо розробки родовищ корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим.    Порядок проведення аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами    та    порядок їх надання    встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини другої цієї статті надання спеціальних дозволів на користування надрами, крім випадків користування надрами на умовах угод про розподіл продукції, укладених відповідно до    Закону України    "Про угоди про розподіл продукції", здійснюється після попереднього погодження з відповідною радою питання про надання земельної ділянки для зазначених потреб, крім випадків, коли у наданні земельної ділянки немає потреби.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 затверджено Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами №615.
Відповідно до пункту 8 цього Порядку рішення про надання дозволу без проведення аукціону приймається протягом 30 днів після отримання всіх погоджень, передбачених пунктом 9 цього Порядку.
Пунктом 9 Порядку №615, серед іншого, передбачено, що надання надр у користування, за винятком надання надр на умовах угод про розподіл продукції, погоджується з:
Радою міністрів Автономної Республіки Крим, відповідними обласними, Київською і Севастопольською міськими радами - на користування ділянками надр з метою геологічного вивчення, розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення, а також для цілей, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин;
відповідними районними, міськими, селищними, сільськими радами - на користування ділянками надр, що містять корисні копалини місцевого значення;
Мінприроди - на всі види користування надрами.
Дії щодо погодження видачі дозволу вчиняються без залучення особи, що звернулася за одержанням дозволу, в межах строку, встановленого для видачі дозволу.
Для здійснення погодження орган, який видає дозвіл, не пізніше ніж протягом шести робочих днів з дати реєстрації документів надсилає їх копії у паперовому або електронному (шляхом сканування) вигляді органам, зазначеним в абзацах другому - четвертому цього пункту, та встановлює строк розгляду зазначених документів.
У разі ненадання органами, зазначеними в абзацах другому і третьому цього пункту, позитивної або негативної відповіді щодо погодження за результатами розгляду на найближчій сесії (але у будь-якому разі не пізніше ніж через 90 календарних днів з дати отримання документів від органу з питань надання дозволу) вважається, що надання дозволу ними погоджено.
У разі ненадання Мінприроди погодження протягом 30-денного строку вважається, що надання дозволу ним погоджено.
Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що на розгляді у відповідача перебувала заява позивача про надання спеціального дозволу від 22.07.2016.
Рішенням відповідача від 27.10.2016 позивачу відмовлено у наданні такого дозволу.
Таким чином, до 06.06.2017 - до часу набрання законної сили судовим рішенням у справі №818/1537/16 заява позивача вважалась розглянутою.
У зв?язку із скасуванням в судовому порядку постановою Сумського окружного адміністративного суду від 02.03.2017 у справі №818/1537/16, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2017, рішення відповідача про відмову у наданні дозволу 27.10.2016 відповідач розпочав новий розгляд заяви від 22.07.2016.
Такий розгляд не був повторним розглядом в розумінні Порядку №615, оскільки за правилами частини 5 статті 41 Закону №2806-IV повторний розгляд передбачає наявність рішення про відмову в наданні дозволу та усунення заявником недоліків, які стали підставою для такої відмови.
У цій справі, рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 22.07.2016 після 06.06.2017 було відсутнє.
Також були відсутні передбачені Порядком №615 погодження із селищною та районною радою, оскільки чинним на час звернення позивача із заявою 22.07.2016 Порядком було передбачено, що дії щодо погодження видачі дозволу вчиняються без залучення особи, що звернулася за одержанням дозволу, а матеріали на погодження надсилає орган, що видає дозвіл, після реєстрації документів (пункт 9 Порядку №615).
Оскільки заява про надання дозволу подана 22.07.2016, а тому надані позивачем рішення Токарівської сільської ради Сумського району Сумської області і Сумської районної ради про погодження надання дозволу, датовані 26.01.2015 та 17.03.2015, не можуть бути доказом належного погодження надання спеціального дозволу на підставі заяви, поданої після таких погоджень.
Таким чином, у зв?язку із скасуванням рішення відповідача від 27.10.2016 про відмову в наданні спеціального дозволу та відсутністю передбачених Порядком №615 погоджень відбувався не повторний розгляд звернення позивача від 22.07.2016, а його новий розгляд з дотриманням процедур погодження та строків, визначених Порядком №615.
За таких обставин, висновки судів щодо недотримання відповідачем порядку та строків повторного розгляду заяви позивача про надання спеціального дозволу не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права.
Крім того, відповідно до пункту 9 Порядку №615 у разі ненадання органами, зазначеними в абзацах другому і третьому цього пункту, позитивної або негативної відповіді щодо погодження за результатами розгляду на найближчій сесії (але у будь-якому разі не пізніше ніж через 90 календарних днів з дати отримання документів від органу з питань надання дозволу) вважається, що надання дозволу ними погоджено.
За правилами пункту 8 цього Порядку рішення про надання дозволу без проведення аукціону приймається протягом 30 днів після отримання всіх погоджень, передбачених пунктом 9 цього Порядку.
Судами встановлено, що 12.07.2017 відповідачем направлено запити щодо погодження відповідними суб?єктами надання позивачу спеціального дозволу.
Станом на час звернення позивача до суду 26.09.2017 не були надані усі необхідні погодження і строк розгляду заяви про надання спеціального дозволу не закінчився.
Відповідно до частини 5 статті 41 Закону №2806-IV підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є:
- подання суб`єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком;
- виявлення в документах, поданих суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей;
- негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.
Встановлення цих обставин свідчить про відсутність підстав для видачі документа дозвільного характеру, про невідповідність діяльності вимогам законодавства, а отже і про неможливість застосування принципу мовчазної згоди.
У постанові від 26.06.2018 у справі № 826/2810/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що закріплені у законодавстві гарантії прав суб`єктів приватного права (зокрема, можливість застосування принципу мовчазної згоди), не повинні використовуватися для легалізації триваючого правопорушення або здійснення незаконної діяльності.
У справі 826/9746/17 Верховний Суд дійшов висновку, що принцип мовчазної згоди може бути застосовано за умови, якщо суб`єктом господарювання дотримані всі вимоги законодавства, а у суб`єкта владних повноважень відсутня альтернатива у прийнятті або не прийнятті позитивного рішення за зверненням такого суб`єкта господарювання.
Позивачем у цій справі не було надано відповідачу усіх передбачених Порядком №615 документів, строки розгляду заяви про надання спеціального дозволу не спливли, в зв?язку з чим у позивача не виникло право на здійснення господарської діяльності внаслідок застосування принципу мовчазної згоди, а отже й не було підстав для задоволення позову.
Відповідно до статті 351 КАС України, суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. 
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення касаційної скарги Державної служби геології та надр України, скасування рішень судів попередніх інстанцій, як таких, що прийняті на підставі неправильного застосування норм матеріального права, та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст. 345, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Державної служби геології та надр України задовольнити.
Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018 скасувати.
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Токарівський пісок» до Державної служби геології та надр України про зобов`язання вчинити дії відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                
О.П. Стародуб                                        
Н.В. Коваленко
В.М. Кравчук