ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/716/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №703/4638/18 Категорія: на ухвалу 	Опалинська О. П. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Нерушак Л. В. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       13 квітня 2021 року Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого         Нерушак Л.В. ( суддя – доповідач )         
Суддів         Бородійчука В.Г., Карпенко О.В.

учасники справи: 
       позивачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; 
відповідач – ОСОБА_3 ;
особа, яка звернулася з апеляційною скаргою – відповідач ОСОБА_4 

розглянувши у м. Черкаси у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 березня 2021 року, постановлену під головуванням судді Опалинської О.П., у Смілянському міськрайонному суді Черкаської області 03.03.2021 року, у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення суду від 14 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок затоплення квартири, -
в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 до  ОСОБА_3  про відшкодування матеріальної  шкоди внаслідок затоплення квартири - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди внаслідок затоплення квартири в рівних частках 30815 (тридцять тисяч вісімсот п?ятнадцять) гривень та витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 7200 (сім тисяч двісті ) гривень, а всього 38015 (тридцять вісім тисяч п?ятнадцять) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.
19 лютого 2021 року відповідач ОСОБА_4 подала до суду заяву про перегляд вище вказаного заочного рішення суду від 14 червня 2019 року, про яке відповідач дізналася 21 січня 2021 року, отримавши рішення суду в канцелярії суду, та звернулася із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку для звернення із заявою про перегляд заочного рішення суду та його скасування з призначенням розгляду справи в загальному порядку.
Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 березня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної  шкоди внаслідок затоплення квартири - відмовлено.
Заяву  ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 червня 2019 року  по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної  шкоди внаслідок затоплення квартири - залишено без розгляду.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4 оскаржила ухвалу в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, скаржник зазначає, що суд першої інстанції формально віднісся до застосування норм процесуального закону, дійшов помилкового висновку про відмову у поновленні процесуального строку та залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду.
Скаржник вважає, що постановляючи ухвалу суду про відмову поновити строк для перегляду заочного рішення суду, суд першої інстанції перешкодив ОСОБА_4 в доступі до правосуддя, в реалізації права, передбаченого, зокрема ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 4 ЦПК України.
В апеляційній скарзі зазначається, що скаржником дійсно був пропущений двадцятиденний строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 червня 2019 року. Однак, вона вважає, що були поважні причини, які суд не врахував, безпідставно не поновивши строк для розгляду поданої заяви про перегляд заочного рішення суду, відмовивши їй в оскарженні рішення суду без такого перегляду.
В обґрунтування пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, ОСОБА_4 зазначає, що у певний період було значне зростання захворюваності населення в Україні, що давало обґрунтовані підстави для підвищеного хвилювання за стан свого здоров`я і стан здоров`я сім`ї, оскільки має двох малолітніх дітей і матір, якій 57 років. Відвідування суду, адвокатів і користування громадським транспортом значно підвищувало ризик захворіти гострою респіраторною хворобою COVID-19 і заразити власну сім`ю.
Скаржник вважає, що вказані обставини не залежали від її волі і безпосередньо впливали на її процесуальні права і обов`язки, на що суд не звернув належної уваги, формально віднісся до питання поважності пропуску строку подання заяви про перегляд заочного рішення від 14.06. 2019 року.
В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 березня 2021 року по справі № 703/4638/18, 2-п/703/12/21 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
08 квітня 2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
В обґрунтування відзиву зазначено, що строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлений у разі пропуску з поважних причин. Заявник в своїй заяві посилалася, що отримала рішення ніби то 21.01.2021 року, а тому на протязі двадцяти днів з дня його вручення могла скористатися правом на подачу заяви про його перегляд, але не використала таке право.
Згідно даних матеріалів справи заяву було подано відповідачем лише 19.02.2021 року, а взагалі згідно змісту апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення суду, позивачі вважають, що заява та скарга спрямовані лише на затягування чи ухилення від сплати відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири.
На думку позивачів, суд виніс законне рішення, яким дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, а заяви про перегляд заочного рішення – без розгляду.
У відзиві ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять залишити апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03.03.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок затоплення квартири, без задоволення, а ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03.03.2021 року залишити без змін.
 У відповідності до положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Підстав для застосування положень ч. 3 ст. 369 ЦПК України встановлено не було.
Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, та зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, приймаючи до уваги, що оскаржується процесуальна ухвала суду першої інстанції щодо перегляду заочного рішення суду на підставі заяви про перегляд заочного рішення суду, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати дану справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами та доказами, наданими сторонами.
Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Згідно частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції вимогам закону не відповідає, оскільки судом допущено порушення норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали.
Відмовляючи у задоволенні заяви відповідача про поновлення строків для подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 14 червня 2019 року, та залишаючи заяву про перегляд заочного рішення суду без розгляду, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості доводів відповідача, прийшовши до висновку, що посилання відповідача ОСОБА_4 на поширення пандемії COVID-19 не є поважними причинами, так як доступ до правосуддя був необмежений, тому заявник мала змогу подати відповідну заяву з дня отримання нею 21 січня 2021 року заочного рішення суду.
За відсутності підстав для поновлення строків для звернення до суду, суд на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК України залишив без розгляду заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, вважає висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом допущено порушень вимог процесуального закону при постановленні оскаржуваної ухвали, що є підставою для її скасування, виходячи з такого.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 11.12.2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири.
Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної  шкоди внаслідок затоплення квартири - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди внаслідок затоплення квартири в рівних частках 30815 (тридцять тисяч вісімсот п?ятнадцять) гривень та витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 7200 (сім тисяч двісті ) гривень, а всього 38015 (тридцять вісім тисяч п?ятнадцять) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.
21.01.2021 року відповідач ОСОБА_4 отримала копію вказаного рішення суду, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_4 на заяві про отримання копії заочного рішення ( а. с. 78 ).
19 лютого 2021 року відповідач ОСОБА_4 подала до суду заяву про перегляд вищевказаного заочного рішення суду від 14 червня 2019 року, про яке вона дізналася 21 січня 2021 року, та отримала в канцелярії суду, після чого звернулася із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку для звернення із заявою про перегляд та скасування заочного рішення суду та призначення розгляду справи у загальному порядку.
Згідно вимог статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. 
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду, я кщо інше не встановлено законом. 
Заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
Як слідує із змісту статті 127 ЦПК України, в ній не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних, і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.
Однак суди, керуючись верховенством права, та основними засадами судочинства, повинні надати оцінку наведеним особою, яка подає заяву, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
За положеннями ЦПК України, суд повинен направити учасникам справи остаточний повний текст судового рішення, що передбачено ст. 272 ЦПК України. 
Відсутність у справі даних про направлення судового рішення у поєднанні з іншими обставинами є підставою для поновлення строку на оскарження судового рішення.
Судові процедури повинні бути справедливими (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), так як особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на захист своїх прав.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом судові повістки про розгляд справи та копію заочного рішення суду від 14 червня 2019 року відповідач ОСОБА_4 не отримувала, що вбачається не лише із доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 , а також із посилань відповідача у заяві про перегляд заочного рішення суду, що нею не отримано викликів до суду, не отримано ні копії позовної заяви з додатками, ні ухвали про відкриття провадження у справі, ні заочного рішення суду, що підтверджується наявними в матеріалах даної справи доказами, до того моменту поки скаржник особисто не звернулася до суду першої інстанції про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії заочного рішення суду.
         Разом з тим, незважаючи на вказані порушення вимог процесуального закону, не вручення судом вказаних вище процесуальних документів, суд першої інстанції вважав за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, порушуючи законні права та інтереси відповідача  ОСОБА_3 , ухвалив заочне рішення у справі, яке також було не отримано відповідачем поштовою кореспонденцією до моменту особистого звернення скаржника до суду.Лише після відкриття виконавчого провадження на виконання рішення суду в січні 2021 року ОСОБА_4 дізналась про заочне рішення суду, яким з неї стягнуто кошти. Тому звернулась до районного суду, в якому отримала 21.01. 2021 року заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.06.2019 року. 
Колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе відзначити, що згідно постанови Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 201/6092/17 у пунктах 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18) вказано, що приписи ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц).
          Вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до повноважень суду, який вирішує це питання у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини, на які посилається заявник як такі, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку, та, оцінивши і встановивши всі обставини пропуску строку, надати мотиви свого рішення у відповідності до доводів щодо поновлення строку.
Як вбачається із доводів заявника про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, ОСОБА_4 не скористалася правом на звернення до суду з відповідною заявою у двадцятиденний строк, визначений вимогами процесуального закону. Проте, відповідач послалась у заяві, що в Україні були запроваджені карантинні заходи в зв`язку із поширенням пандемії COVID-19, та давало їй обґрунтовані підстави для підвищеного хвилювання за стан свого здоров`я і стан здоров`я сім`ї, оскільки має двох малолітніх дітей і матір, якій 57 років .
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на вказані доводи та посилання відповідача, тому прийшов до висновку про відсутність поважності причин для поновлення строку, пропущеного відповідачем для подання заяви про перегляд заочного рішення суду. 
При цьому, слід вказати, що суд першої інстанції не звернув уваги, що у ч. 2 статті 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
Тому, постановляючи ухвалу про відмову у поновленні строку на подання заяви, суд виходив із вимог даної норми та залишив без розгляду заяву відповідача про перегляд заочного рішення суду, допустивши порушення вимог процесуального закону, не звернувши уваги, що в статті акцентовано увагу, що саме крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись із таким прийнятим рішенням суду першої інстанції щодо залишення без розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення суду, оскільки нормами ЦПК України регламентовано особливий порядок оскарження заочного рішення суду, який передбачений у главі 11 ЦПК України » Заочний розгляд справи» та статтями 284, 285, 286, 287 ЦПК України, що і є тим випадком, про який вказано у ч. 2 ст. 126 ЦПК України. 
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України імперативно визначено, що учасники справи, зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Статтею 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
У відповідності до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
         Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України  передбачено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду суд може своєю ухвалою: 1) залишити  заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.
Отже, такого результату розгляду заяви як залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду ЦПК України не передбачає, що дає підстави для висновку про порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону, оскільки без перегляду заочного рішення судом відповідач позбавлений можливості оскарження рішення суду в апеляційному порядку, що є порушенням прав відповідача, та не враховано судом першої інстанції, який не вправі позбавити такого права сторону – відповідача на перегляд рішення суду в апеляційному порядку. 
У справі "Церква села Сосулівка проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції закріплює "право на суд", в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов?язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. "Голдер проти Об`єднаного Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, № 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. "Беллет проти Франції", рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36).
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.
Таким чином, прийнявши до уваги доводи скаржника стосовно поважності причин пропуску строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення, врахувавши ситуацію в країні, викликану у зв`язку з COVID-19, незначний проміжок часу між останнім днем подачі заявником заяви про перегляд заочного рішення суду та безпосередньо днем подачі заявником зазначеної заяви, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції занадто формально віднісся до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.
В подальшому суд першої інстанції допустив ще більше порушення вимог процесуального закону, оскільки, відмовивши у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, залишивши без розгляду саму заяву про перегляд заочного рішення суду, подану відповідачем, суд позбавив гарантованого права відповідача на оскарження рішення суду в апеляційному порядку. 
Оскільки без перегляду судом першої інстанції заочного рішення суду за заявою відповідача про перегляд заочного рішення, відповідач згідно до вимог процесуального закону позбавлений можливості оскаржити рішення суду в суд апеляційної інстанції, так як вказана в законі процедура визначена згідно до вимог процесуального закону щодо апеляційного оскарження саме заочного рішення суду є обов?язковою, а недотримання вимог закону позбавляє відповідача оскаржити рішення суду першої інстанції, в разі незгоди із ухваленим судом рішенням.
За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується із доводами та обґрунтуваннями апеляційної скарги скаржника, які є аналогічними доводам та посиланням заяви про перегляд заочного рішення суду, які вказані відповідачем ОСОБА_3 в частині вимог щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та безпідставної відмови у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду і залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду, які є обґрунтованими, спростовують висновки суду першої інстанції, тому підлягають задоволенню апеляційним судом.
За умови обмеження реалізації гарантованого права ОСОБА_4 на перегляд заочного рішення та права на оскарження рішення до суду апеляційної інстанції, ухвала суду першої інстанції не може вважатися законною і обґрунтованою, тому підлягає скасуванню, а матеріали справи за заявою про перегляд заочного рішення суду слід направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги процесуального закону, оскільки не виконав належним чином вимог процесуального закону, тому дійшов хибних висновків, які не відповідають обставинам справи та вимогам закону, відмовивши у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, та безпідставно залишив без розгляду заяву відповідача про перегляд заочного рішення суду.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги скаржника є обґрунтованими та підлягають задоволенню апеляційним судом, оскільки судом першої інстанції допущено порушення вимог процесуального закону, тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи в суд першої інстанції для продовження розгляду.
Враховуючи вище викладене, ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до постановлення ухвали з порушенням норм процесуального права, що в силу ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, спростовують висновки суду першої інстанції, тому підлягають задоволенню колегією суддів апеляційного суду, оскільки судом допущено порушення норм процесуального права, а ухвала суду першої інстанції про залишення без розгляду позовних вимог підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 – задовольнити.
Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 березня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення суду від 14 червня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення суду від 14 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок затоплення квартири – скасувати.
Матеріали цивільної справи № 703/4638/18 за заявою ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення суду від 14 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок затоплення квартири направити для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення заяви про перегляд заочного рішення суду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду протягом тридцяти днів, в порядку та за умов, визначених цивільно – процесуальним законом.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.Г. Бородійчук

О.В. Карпенко