ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/5277/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Каракашьян С.К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 квітня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                             судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,     
                                             суддів:                        Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просив визнати протиправним та скасувати: 
- рішення про застосування штрафних санкцій № 0032184203 від 25.04.2019 р. щодо донарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 71 552,36 грн. та нарахування штрафних санкцій за його несплату в розмірі 14 359,97 грн.;
- рішення про застосування штрафних санкцій № 0032194203 від 25.04.2019 р. щодо нарахування штрафних санкцій за неподання за встановленою формою звітності по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 170,00 грн.;
- податкове повідомлення-рішення № 0033224203 від 03.05.2019 р. щодо нарахування штрафних санкцій за несплату податку на доходи фізичних осіб у розмірі 510,00 грн.;
- податкове повідомлення-рішення № 0033234203 від 03.05.2019 р. щодо збільшення суми грошового зобов`язання за податком на доходи фізичних осіб у розмірі 58 542,84 грн. та нарахування пені за його несплату у розмірі 14 635,71 грн.;
- податкове повідомлення-рішення № 0033244203 від 03.05.2019 р. щодо збільшення суми грошового зобов`язання за військовим збором у розмірі 4 878,57 грн. та нарахування пені за його несплату у розмірі 1 219,64 грн.;
- податкове повідомлення-рішення № 0033254203 від 03.05.2019 р. щодо збільшення суму грошового зобов`язання за єдиним податком з фізичних осіб у розмірі 170,00 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року позов задоволено повністю.
В апеляційній скарзі Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.     
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Станом на 22 квітня 2021 року позивачем не надано до суду письмового відзиву (заперечень) на апеляційну скаргу.   
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДФС у м. Києві була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 з питань дотримання валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, з питань повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.
За результатами перевірки органом Держаної фіскальної служби складено акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 07.03.2019 року за № 523/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 . 
На підставі складеного акту перевірки Головним управлінням ДФС у м. Києві було прийнято: 
- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів  і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску від 25.04.2019 №0032184203, згідно з яким до позивача застосовані штрафні санкції в розмірі 14359,97 грн.;
- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 25.04.2019 №0032194203, відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170 грн.;
податкові повідомлення-рішення від 03.05.2019:
- № 0033224203, яким за порушення п.п. 44.1, 44.3 ст. 44, на підставі п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI, із змінами та доповненнями, до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 510 грн.;
- № 0033254203, яким за порушення пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 296.2. ст. 296, на підставі            п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI, із змінами та доповненнями, до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 170 грн.;
- № 0033234203 по збільшенню грошового зобов`язання на загальну суму 73178,55 грн., в тому числі: за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування за порушення п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI, із змінами та доповненнями, на збільшення податкового зобов`язання в розмірі 58542,84 грн. та застосування на підставі п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI, із змінами та доповненнями, штрафних (фінансових) санкцій в сумі 14635,71 грн.; 
-№ 0033244203 по збільшенню грошового зобов`язання на загальну суму 6098,21 грн., в тому числі: за платежем військовий збір за порушення п п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI, із змінами та доповненнями на збільшення податкового зобов`язання в розмірі 4878,57 грн. та застосування на підставі п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI, із змінами та доповненням,  штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1219,64 грн.
Не погоджуючись з прийнятими відповідачем рішеннями та податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до ст. 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
За правилами пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Як вбачається з матеріалів справи, документальна позапланова невиїзна перевірка позивача проведена на підставі доповідної записки управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб від 18.02.2019 №1147/26-15-42-03-28.
Водночас, саме по собі посилання у наказі на доповідну записку управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб не обґрунтовує  наявності передбачених пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України підстав призначення документальної перевірки.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.06.2019 року у справі №820/420/18.
Системний аналіз наведених норм у своїй сукупності дає підстави для висновку, що акт перевірки, отриманий в результаті документальної невиїзної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених ч. 2   ст. 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками незаконної перевірки на підставі висновків акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 року у справі №810/1438/17, від 05.03.2019 року у справі № 818/3887/15, від 14.05.2019 року у справі №813/8011/14.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України    кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених    статтею 78 цього Кодексу. 
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. 
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення.                 
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

            Суддя-доповідач                                                                                   Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Глущенко Я.Б.

             Суддя                                                                                                     Черпіцька Л.Т.