ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3532/21 Справа № 185/9542/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Врона А. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого - Пищиди М.М.
 
суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу Павлоградської міської ради на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, треті особи: Комунальне підприємство "Затишне місто" Павлоградської міської ради, Управління комунального господарства та будівництва Павлоградської міської ради, комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» Павлоградської міської ради, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У жовтні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, треті особи: Комунальне підприємство "Затишне місто" Павлоградської міської ради, Управління комунального господарства та будівництва Павлоградської міської ради, комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» Павлоградської міської ради, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
       В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 10 серпня 2019 року, близько о 18.00 год. ОСОБА_1 залишила належний їй автомобіль "Ford Focus", реєстраційний номер № НОМЕР_1 на паркувальному майданчику, розташованому біля дитячого парку по вулиці Соборній, між провулком Голубицького та вул. Центральною міста Павлограда Дніпропетровської області, і відійшла по своїм справам. Коли повернулась до свого автомобіля, то виявила, що він пошкоджений внаслідок того, що на нього впала велика гілка дерева, чим позивачу було завдано матеріальну та моральну шкоду. Зазначає, що відповідачі не належним чином здійснювали контроль за усіма зеленими насадженнями міста, що призвело до падіння гілки дерева на належний йому автомобіль
       Враховуючи вищевикладене, позивачка просила суд солідарно стягнути з виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області та Павлоградської міської ради Дніпропетровської області на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 156 592,72 грн., витрати з проведення експертного дослідження у розмірі 2500 грн., моральну шкоду у розмірі 20 000, а всього 1790092,72 грн (з урахування уточнення вимог від 04.11.2020 року).
       Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, треті особи: Комунальне підприємство "Затишне місто" Павлоградської міської ради, Управління комунального господарства та будівництва Павлоградської міської ради, комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» Павлоградської міської ради, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.
       Стягнуто з Павлоградської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 156 592 грн 72 коп.
       Стягнути з Павлоградської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 2500 грн.
       Стягнути з Павлоградської міської ради на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.
       В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
       Стягнуто з Павлоградської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1640 грн 93 коп.
       Не погодившись з вказаним рішенням суду, Павлоградська міська рада звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.
       Зазначає, що обов`язок по утриманню об`єктів благоустрою покладено на Управління комінального господарства та будівництва Павлоградської міської ради та Комунальне підприємство "Затишне місто" .
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.
       Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль марки "Ford" моделі "Focus", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с.12-13).
       З довідки про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.08.2019 року виданої Павлоградським ВП ГУНП в Дніпропетровській області встановлено, що 10.08.2019 року гр. ОСОБА_1 , на своєму автомобілі марки Форд Фокус, білого кольору, д.№ НОМЕР_1 , під`їхала на паркувальний майданчик, по вул.Соборній м.Павлограду, навпроти дитячого парку, та пішла по своїм справам. Автомобіль ОСОБА_1 припаркувала в установленому законом місці, без порушення правил дорожнього руху. О. 18:30 годині 10.08.2019 року, за невідомих обставин, з одного з дерев, розташованих поблизу паркувального майданчика, впала велика гілка на металевий стовп, який від натиску від гілки зламався, та впав на автомобіль ОСОБА_1 , разом з гілкою, та пошкодив його (а.с.48).
       Згідно висновку №137/19А експертного авто товарознавчого дослідження від 27.08.2019 року, складеного судовим експертом автотоварознавцем Пилипенком О.С., матеріальний збиток, завданий володільцю Ford Focus 1.6i, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , у результаті його пошкодження, складає 156 592,72 грн.(а.с.14-46).
       За послуги експерта позивач сплатила 2500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №137 від 27.08.2019 року (а.с.47).
       Встановлено, що земельна ділянка, на якій сталася пригода, внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб, є комунальною власністю, цільове призначення для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення для обслуговування та благоустрою Дитячого скверу по фактичному розміщенню.
       Дерево, яке в результаті падіння, пошкодило транспортний засіб, було розташоване на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста Павлограда в особі Павлоградської міської ради.
       Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачу завдано матеріальну та моральну шкоду та оскільки дерево з якого впала гілка на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, тобто його власником є територіальна громада міста, суд прийшов до висновку, що обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу шкоди та витрат по проведенню авто товарознавчого дослідження слід покласти саме на Павлоградську міську раду.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
       Відповідно до п.7 ч.1 ст.17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.
       Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
       Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
       Таким чином, виходячи зі змісту ст.1166 ЦК України та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а на останнього в даному випадку покладається лише обов`язок доведення факту заподіяння шкоди та її розміру.
       Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.
       Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.
       Факт падіння дерева на належний позивачу автомобіль та завдання в зв`язку з цим транспортному засобу механічних пошкоджень, а також розмір заподіяної шкоди підтверджуються наданими позивачем висновком Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за наслідками розгляду звернення ОСОБА_1 від 13.08.2019 року щодо пошкодження автомобіля марки Форд Фокус, білого кольору, д.№ НОМЕР_1 , власником якого є позивач, висновком про проведення експертного дослідження по встановленню вартості пошкодження автомобіля від від 27.08.2019 року.
       У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що позивачем доведено належними та допустимим доказами факт заподіяння йому матеріальної шкоди, внаслідок пошкодження належного йому на праві власності транспортного засобу через падіння гілки дерева.
       Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про те, що Павлоградська міська рада є неналежним відповідачем по справі, зважаючи на наступне.
       Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
       За приписами частини першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
       Відповідно до ст.ст.1,13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою відносяться парки, сквери, бульвари, вулиці, провулки, узвози, проїзди, шляхи, площі, майдани, набережні, прибудинкові території, пляжі, кладовища, рекреаційні, оздоровчі, навчальні, спортивні, історико-культурні об`єкти, об`єкти промисловості, комунально-складські та інші об`єкти у межах населеного пункту.
       Елементами благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях (п.2 ч.1 ст.21 Закону).
       Частиною 3 ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
       Згідно з частиною сьомою статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.
       Відповідно до п.п.2.1,5.1 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року №105 (далі - Правила), на конкурсних засадах державними або місцевими органами влади призначаються підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства та є їх балансоутримувачами.
       Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.
       Згідно п.5.5 Правил, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.
       Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.
       Відповідно до п.5.8 Правил, догляд за зеленими насадженнями на вулицях, площах, бульварах, майданах повинен проводитися спеціалізованими підприємствами, організаціями зеленого господарства, які укомплектовані спеціальною технікою та механізмами, кваліфікованими спеціалістами, на умовах договору з балансоутримувачем.
       Відповідно до розділу 12 Правил з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюються їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежуються усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти.
       Згідно п.5.2 Положення про систему моніторингу зелених насаджень у містах і селищах міського типу України, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 04.08.2008 року №240, з метою контролю за станом зелених насаджень міст та селищ міського типу балансоутримувач об`єкта благоустрою зеленого господарства здійснює їх загальні, часткові та позачергові огляди.
       Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. Під час загального огляду обстежують усі елементи, а під час часткового - лише окремі елементи об`єктів благоустрою зеленого господарства. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо.
       Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 N 76, прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.
       Статтею 42 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.
       А відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

       Згідно ст.126 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.
       Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Відповідно до ст.373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.
       Згідно з пп.7 п.«а» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: організація благоустрою населених пунктів; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій; організація озеленення; охорона зелених насаджень і водойм тощо.
       Тобто, до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень біля дитячого парку по вул.Соборній міста Павлограда (між пров.Голубицького та вул.Центральною).
       Пунктом 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.
       Статтею 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.
       Відповідно до ч.5 ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядування.
       Відносини в сфері управління/утримання житлового фонду врегульовано нормами ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 року, Примірним переліком послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд.
       Із зазначених нормативних актів не вбачається обов`язку підприємств, які надають послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, слідкувати за станом зелених насаджень.
       Встановлено, що згідно п. 3.1 статуту КП «Затишне місто» Павлоградської міської ради, затвердженого рішення Павлоградської міської ради №1667-50/VII від 21 травня 2019 року, засновником та власником останнього є територіальна громада міста Павлограда.
       Судом встановлено, згідно рішень сесії Павлоградської міської ради від 30.10.2018 року № 1377-40/VII та від 21.05.2019 року № 1667-50/VII в липні 2019 року об`єкт "Дитячий парк м. Павлоград" передано КП «Затишне місто».
       На підставі рішення виконавчого комітету № 591 від 23.06.2010 року "Про визначення виконавця послуг з утримання об`єктів благоустрою комунальної власності" між Управлінням комунального господарства та будівництва Павлоградської міської ради (Замовник) та КП «Затишне місто» (Виконавець), укладено договір на виконання робіт з утримання та ремонту обєктів благоустрою № 127 від 01.07.2010 року.
       Всі роботи по вищевказаному договору проводяться згідно з виробничою програмою, яка відповідно до п.5.1.3 повинна бути погоджена замовником.
       Покладаючи на Павлоградську міську раду обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди, місцевий суд врахував, що дерево, з якого впала гілка на належний позивачу автомобіль, було розташовано на земельній ділянці яка перебуває у комунальній власності, його власником є територіальна громада міста та виходив із відсутності належних доказів, що дане дерево відповідно до вимог частини п`ятої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої іншої організації, в той час, як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування.
       Такий висновок узгоджується із постановою ВС від 04.09.2019 року по справі № 200/22129/16-ц.
       Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
       Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
       Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
       Пунктами 1, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року визначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
       Такі висновки суду кореспондуються з правовою позицією, викладеною в Постанові ВС від 4 вересня 2019 року (справа №200/22129/16-ц, провадження №61-43478св18).
       Зважаючи на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення моральної шкоди з урахуванням характеру поведінки відповідача та фізичних, душевних і психічних страждань позивача.
       Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
       Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
       Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
       Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу Павлоградської міської ради - залишити без задоволення.
       Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від від 07 грудня 2020 року - залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
       Судді: