ПОСТАНОВА 
Іменем України

12 травня 2021 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 389/1833/20
провадження № 22-ц/4809/601/21 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати  у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Єгорової С. М., 
за участю секретаря судового засідання Діманової Н. І., 
учасники справи:  
заявник – ОСОБА_1 ,
заінтересована особа – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник – адвокат Бойко Зоя Сергіївна, на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Ябчик Н. М.) від 24 грудня 2020 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
    У липні 2020 року ОСОБА_1 , заінтересована особа – ОСОБА_2  звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні у спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з червня 2001 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також просила суд встановити той факт, що вона, ОСОБА_1 , прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. 
Заявниця посилалася на те, що ОСОБА_3 доводилася їй прабабою і після її смерті відкрилася спадщина щодо належної їй на праві власності земельної ділянки площею 5,25 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області. 
ОСОБА_4 заповіту по собі не лишила. 
Крім того, зазначила, що 20 листопада 1998 року її мати ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_5 . На той час, бувшчи підлітком, заявниця не знаходила порозуміння в родині, а тому з червня 2001 року переїхала на постійне місце проживання до своєї прабабусі ОСОБА_3 , яка на той час проживала одна. З часу і до 20 березня 2003 року ОСОБА_4 піклувалася про неї, матеріально забезпечувала (від продуктів харчування до іграшок та шкільного приладдя).
На час відкриття спадщини заявниця була неповнолітньою, а отже і непрацездатною особою та перебувала на утриманні прабаби більше одного року до дня відкриття спадщини, а тому, відповідно до ст.. 531 ЦК УРСР, вона належить до числа спадкоємців за законом і має право на спадкування нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка заклякається до спадкування.
У зв`язку з тим, що факт перебування на утриманні у спадкодавця можна встановити лише в судовому порядку з метою приєднання до спадкоємців і отриманням у майбутньому свідоцтва про право на спадщину, вона звернулася до суду з заявою.
Короткий зміст рішення суду
Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні спадкодавця відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що матеріали справи не містять доказів того, що заявниця перебувала на утриманні ОСОБА_4 , а остання, в своєю чергою, піклувалася про неї та повністю утримувала її й такий спосіб забезпечення був основним та єдиним джерелом існування заявника враховуючи те, що заявник має матір, яка на той час була працездатною та, відповідно до матеріалів справи, не ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітньої дитини.
Таким чином, відмовляючи в задоволенні заяви суд дійшов висновку про відсутність доказів на підтвердження факту, який просила встановити ОСОБА_1 . 
Короткий зміст вимог і доводів  апеляційної скарги 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, заявниця ОСОБА_1 , від імені якої діє представник – адвокат Бойко З. С., подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні у спадкодавця задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не взяв до уваги письмові пояснення заінтересованої особи, яка є матір`ю ОСОБА_1 , і яка визнала заявлені вимоги та підтвердила той факт, що заявниця дійсно проживала у своєї прабабусі та була на повному її утриманні.
Суд не взяв до уваги та не надав належної оцінки доказам, а саме: свідоцтву про одруження Серії НОМЕР_1 , виданого В-Байрацькою сільської радою Кіровоградського району та області, яке підтверджує той факт, що ОСОБА_6 дійсно уклала шлюб з ОСОБА_5 з яким у ОСОБА_1 (заявника) склались вкрай неприязні стосунки, через що вона і почала проживати у прабабусі.
Додатково зазначає, що на момент смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявниці виповнилось дванадцять років, що і підтверджує факт її непрацездатності. 
Щодо відсутність документу про підтвердження наявності у спадкодавця права власності на земельну ділянку площею 5, 25 га, кадастровий номер 35222582100:02:000:0096, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, зазначає, що заявлені вимоги не стосувались визнання права власності на вищезазначену земельну ділянку, судом не було роз`яснено про необхідність подання такого доказу, а суд за власною ініціативою не витребував цього доказу.
Узагальнені доводи іншого учасника справи
Від заінтересованої особи – ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому погодилася з вимогами заявниці про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні у спадкодавця.
ОСОБА_2 повідомила суду, що ОСОБА_1 в дитячому віці дійсно проживала у прабабусі ОСОБА_4 і перебувала на її утриманні так, як вона, матір заявниці, через скрутний матеріальний стан не могла її забезпечувати. Натомість ОСОБА_4 проживала одиноко, отримувала пенсію, мала господарство, отримувала орендну плату за земельну ділянку, а тому мала можливість та бажання утримувати свою правнуку.
Короткий виклад пояснень учасників справи, наданих у судовому засіданні
Заявниця ОСОБА_1 особисто в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилася.
Представник заявника - адвокат Бойко З. С. підтримала апеляційну скаргу.
Заінтересована особа ОСОБА_2 повідомлена про час, дату і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили.
Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що В-Байрацькою сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області складено актовий запис за №8 (с. 5).
ОСОБА_3 доводилася матір`ю ОСОБА_7 (на рос. мові), що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого В-Байрацькою сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, про складено актовий запис за №30 (с. 6).
ОСОБА_8 , в свою чергу, доводився батьком ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Високобайрацьким ДРАЦС Кіровоградського району, про що складено актовий запис за №13 (с. 6 на звороті).
ОСОБА_10 доводиться матір`ю заявниці ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого В-Байрацькою сільською радою Кіровоградського району, про що складено актовий запис за №12 (с. 6 на звороті).
03 листопада 2009 року ОСОБА_12 уклала шлюб з ОСОБА_13 , який зареєстрований Трепівською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області актовим записом за №08. У шлюбі заявник набула прізвище « ОСОБА_14 » (с. 7).
Як вбачається з роз`яснення приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Флоренко С. К. за №66/01-16 від 16 червня 2020 року, ОСОБА_1 в усному порядку звернулася з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , на земельну ділянку загальною площею 5,25 га кадастровий номер 35222582100:02:000:0096 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області та яка належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-КР №042084, виданого Високобайрацькою сільською радою 01 березня 2002 року Проте, видати свідоцтво про право на спадщину не вбачається можливим у зв`язку з відсутністю, зокрема, підтвердження наявності підстав для закликання ОСОБА_1 до спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (с. 8).
Згідно з повідомленням Кропивницької районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області за №583/01-09 від 22 липня 2020 року, після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилася, заяв про прийняття спадщини та відмову у прийнятті спадщини, відповідно, не надходило, про що надано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (с. 18-19).
Згідно з повідомленням приватного нотаріуса Кропивницького нотаріального округу Флоренко С. К. за №99/01-16 від 14 вересня 2020 року, після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилася, надано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (с. 40-42).
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Зі змісту заяви ОСОБА_1 , поданої до суду першої інстанції, вбачається, що вона просила суд про встановлення двох фактів, що мають юридичне значення, а саме:
1)те, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з червня 2001 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
2)те, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 шляхом вступу в управління і володіння її майном.
Суд першої інстанції фактично розглянув і ухвалив рішення лише стосовно першої вимоги про встановлення факту перебування на утриманні спадкодавця. 
Щодо іншої вимоги суд рішення не постановляв.
В апеляційній скарзі заявниця оскаржує рішення суду лише стосовно факту, у встановленні якого суд відмовив.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК).
В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових стан громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України,  суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою їх є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.
У цій справі заявниця просить встановити факт її перебування на утриманні у спадкодавця задля наступної реалізації нею права оформити спадкові права в нотаріальному порядку щодо спадщини. яка відкрилася після смерті її прабаби – ОСОБА_4 . 
Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.
Відповідно до п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.
З урахуванням конституційного принципу дії законів в часі, до факту відкриття спадщини, який мав місце ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовуються норми про спадкування, встановлені ЦК УРСР 1963 року.
Відповідно до ст. 531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.
Непрацездатними слід вважати дітей, особи, які досягли пенсійного віку або особи з інвалідністю. 
Встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
При вирішенні заяви про встановлення факту перебування на утриманні, з метою оформлення права на спадщину, необхідно враховувати не лише, що заявник був непрацездатним на день смерті спадкодавця, а й перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року до дня смерті спадкодавця.
Оскільки предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, то встановлюючи відповідний юридичний факт, суд повинен навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 
1) письмовими, речовими і електронними доказами; 
2) висновками експертів; 
3) показаннями свідків.
Згідно зі змістом статей 77 - 80 ЦПК України докази мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності.
У своїй сукупності докази повинні давати змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частинами 1, 3 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку про недоведеність факту перебування заявника ОСОБА_15 на утриманні ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з червня 2001 року до дня смерті спадкодавця. При цьому суд правильно звернув увагу, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що заявниця перебувала на утриманні ОСОБА_4 , а остання, в своєю чергою, піклувалася про онуку та повністю утримувала її, і такий спосіб забезпечення був основним та єдиним джерелом існування заявниці. 
Щодо доводу апеляційної скарги про те, що місцевий суд не взяв до уваги письмові пояснення заінтересованої особи ОСОБА_2 , яка є матір`ю заявниці ОСОБА_1 про підтвердження нею факту проживання заявниці у дитячому віці разом прабабою ОСОБА_4 та перебування на її утриманні слід зазначити наступне.
Дійсно, в матеріалах цивільної справи міститься клопотання ОСОБА_2 до суду першої інстанції про розгляд справи без її участі. Крім того, в ньому вона зазначила, що її донька ОСОБА_16 переїхала проживати до своєї прабабусі ОСОБА_4 , а остання її доглядала та надавала повне матеріальне утримання (с. 55).
Проте, письмові заяви учасників справи з процесуальних питань або по суті справи не являються доказами в розумінні ст. 76 ЦПК України. 
У судовому засіданні в суді першої інстанції, заінтересована особа, як свідок не допитувалася і відповідне клопотання від заявниці до суду не надходило. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не надав належну оцінку такому доказу, як свідоцтво про одруження між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не заслуговують на увагу, оскільки сам по собі факт укладення шлюбу матір`ю заявниці з іншим чоловіком не вказує на те, що малолітня на той час заявниця була позбавлена батьківського піклування та не отримувала від матері необхідного утримання і що таке утримання їй надавала її прабаба ОСОБА_4 .
На момент смерті ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявниці виповнилось дванадцять років, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 (с. 6 на звороті), а отже вона була непрацездатною.
Непрацездатні особи можуть бути зараховані до зазначеної категорії утриманців спадкодавця лише за наявності таких умов:
а) непрацездатна особа має перебувати на утриманні померлого не менше одного року безпосередньо перед його смертю;
б) допомога, яку надавав померлий цій непрацездатній особі, має бути основним джерелом її існування (хоч не обов`язково, щоб вона була єдиним джерелом існування);
в) допомога має надаватися систематично.
Однак в матеріалах справи взагалі відсутні докази про надання ОСОБА_4 матеріальної допомоги ОСОБА_1 , в тому числі на систематичній основі, яка була б основним джерелом її існування впродовж не менше одного року до смерті ОСОБА_4 .
Інший аргумент апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи суд першої інстанції не роз`яснив заявнику необхідність подання доказу про підтвердження права власності спадкодавця на земельну ділянку, та не витребування судом за власною ініціативою вказаного доказу є безпідставними.
Юридична необізнаність не звільняє заявника від обов`язку доведення тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення своїх вимог або заперечень.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 , не була обмежена у праві подати докази на підтвердження заявлених вимог або заявити відповідне клопотання про витребування доказів у порядку ст. 84 ЦПК України.
Однак, враховуючи, що заявниця надала копію державного акту на право власності на землю, на ім`я ОСОБА_4 (с. 89), до суду апеляційної інстанції і пояснила, що цим документом вона не володіла і він весь час після смерті її прабаби знаходився у ОСОБА_2 (матері заявниці), колегія суддів апеляційної суду вважає поважною причину неподання цього доказу до суду першої інстанції та приймає його.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Підсумовуючи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги спростовуються матеріального права і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ст. 375 ЦПК України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , від імені якої діє представник - адвокат Бойко Зоя Сергіївна, залишити без задоволення, а рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2020 року без змін.
  Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст цієї постанови складено 21 травня 2021 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді А. М. Головань

С. М. Єгорова