УХВАЛА

20 квітня 2021 року 
Київ
справа №640/23035/19
адміністративне провадження №К/9901/12557/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у справі №640/23035/19 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Генерального прокурора України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Генеральної прокуратури України та Генерального прокурора України, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Генеральної прокуратури України від 24 жовтня 2019 року № 1194ц;

- визнати протиправними дії Генерального прокурора щодо видачі наказу Генеральної прокуратури України від 24 жовтня 2019 року № 1194ц;

- поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтриманням публічного обвинувачення у відповідних провадженнях - начальника Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Генеральної прокуратури України або на посаді, що є рівнозначною (рівноцінною) посаді заступника начальника Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтриманням публічного обвинувачення у відповідних провадженнях - начальника Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Генеральної прокуратури України;

- стягнути з Генеральної прокуратури України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня незаконного звільнення до дня ухвалення рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що фактично ліквідації, реорганізації або скорочення кількості прокурорів в Генеральній прокуратурі України не відбулося, під час звільнення було порушено відповідну процедуру, а також ним було подано заяву про переведення до Офісу Генерального прокурора та про намір пройти атестацію, тобто виконано вимоги пунктів 9 та 10 розділа ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».

Протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києві від 23 січня 2020 року вирішено враховувати надалі обставини щодо зміни найменування Генеральної прокуратури України на Офіс Генерального прокурора із зазначенням у процесуальних документах нового найменування відповідача.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2020 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року, позов задоволено    частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Генеральної прокуратури України №1194ц від 24 жовтня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади та органів прокуратури;

- поновлено з 26 жовтня 2019 року ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, 00034051) на посаді заступника начальника Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами - начальника Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Офісу Генерального прокурора, з 26 жовтня 2019 року, поклавши обов`язок виконання рішення суду в цій частині та поновлення на посаді на Офіс Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, 00034051);

- стягнуто з Офісу Генерального прокурора (код ЄДР 00034051, адреса: 01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу до дня поновлення на посаді у розмірі: 497 218,50 грн (чотириста дев`яносто сім тисяч двісті вісімнадцять грн 50 коп.) з вирахуванням при виплаті встановлених податків і зборів. 

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Офіс Генерального прокурора вдруге звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її засобами поштового зв`язку 9 квітня 2021 року.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у справі №640/23035/19 скасувати й ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Також скаржник просить поновити строк касаційного оскарження.

Згідно статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду прийнята 10 лютого 2021року, повний текст судового рішення виготовлений 15 лютого 2021 року. Однак, скаржник подав касаційну скаргу 9 квітня 2021 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

Як на підставу поважності пропуску строку касаційного оскарження Офіс Генерального прокурора вказує, що оскільки первісну касаційну скаргу ним подано до суду касаційної інстанції в межах встановленого статтею 329 КАС України строку, такий строк має бути поновлено.

Ураховуючи, що з повторною касаційною скаргою скаржник звернувся до Верховного Суду у стислі строки, клопотання про його поновлення належить задовольнити.

Водночас, під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що судовий збір сплачено у меншому розмірі, ніж це передбачено Законом України «Про судовий збір».

Так, згідно з частиною четвертою статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, зокрема, фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону передбачено, що ставка судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру фізичною особою встановлена на рівні 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Частиною першою    статті 4 Закону України «Про судовий збір»    визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого    законом    на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 1 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив: 2 102 грн.

Відповідно до частини 4    статті 6 Закону України «Про судовий збір», якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, позов у цій справі заявлено у 2020 році фізичною особою щодо однієї майнової вимоги і трьох вимог немайнового характеру.

Відтак, скаржнику необхідно сплатити судовий збір за одну позовну вимогу майнового характеру - 9944,37 грн (497218,50*0,01*2) і три вимоги немайнового характеру - 5044,8 грн (840,8*200%*3) загальною сумою: 14989,17 грн. 

Як вбачається з наявного у матеріалах касаційної скарги платіжного доручення №875 від 10 березня 2021 року, скаржник сплатив судовий збір у розмірі: 3073,60 грн. 

З огляду на зазначене, Офісу Генерального прокурора необхідно доплатити судовий збір у розмірі: 11915,57 грн (14989,17-3073,60). 

Реквізити для сплати судового збору:

УК у Печерському районі/Печерський район/22030102;

код отримувача ЄДРПОУ: 37993783;

банк отримувача -    Казначейство України (ЕАП)
номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) -    UA288999980313151207000026007;

код    класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)".

Згідно з частиною другою    статті 332 КАС України    до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених    статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення    статті 169 цього кодексу.

Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам    статті 330 КАС України, а тому відповідно до частини другої    статті 332 КАС України    Суд дійшов висновку про залишення її без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків, а саме надання документа доплати судового збору.

Керуючись статтями    169,    248,    328,    330,    332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати поважними підстави пропуску строку Офісом Генерального прокурора на касаційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2020 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у справі №640/23035/19  і поновити його.

Касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у справі №640/23035/19 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Генерального прокурора України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку залишити без руху.

Надати особі, яка подала касаційну скаргу, строк у    десять днів    з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для повернення касаційної скарги скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Н.М.          Мартинюк
А.В.          Жук
Ж.М.          Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду