ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року	Львів	Справа № 260/4531/20 пров. № А/857/3060/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                       Хобор Р.Б.,
суддів                                                                            Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року, ухвалене суддею Дору Ю.Ю. у м. Ужгороді у справі № 260/4531/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Мукачівської міської ради Закарпатської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

                                                            В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Мукачівської міської ради щодо не здійснення нарахування пільг ОСОБА_1 у розмірах, передбачених п. п. 5-6 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
- зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Мукачівської міської ради здійснити нарахування пільг, передбачених п. п. 5-6 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в повному обсязі, з урахування рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 року № 3-р/2020.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є особою з інвалідністю III групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, визначені статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Водночас, відповідач, щодо нарахування пільг, керується в роботі постановою Кабінету Міністрів України № 409 від 06.08.2014 pоку, незважаючи на те, що рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року таке правове регулювання визнано неконституційним.
Позивач вважає, що відповідач порушив його право на пільги для ветеранів війни - інвалідів війни, а тому просить захистити порушене право, шляхом визнання бездіяльності відповідача щодо ненарахування пільг передбачених п. п. 5-6 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» протиправною та зобов`язати відповідача здійснити нарахування таких пільг.
Позиція відповідача зводиться до того, що пільги, передбачені п.п. 4-6 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» надаються у межах зазначених норм та обмежуються опалювальною площею на кожну особу та сім`ю. Вказав, що здійснив нарахування вказаних пільг, однак, зважаючи на те, що з грудня 2019 року, зазначені пільги оплачуються, шляхом безготівкового перерахунку АТ «Ощадбанк» на рахунки для сплати відповідної комунальної послуги виконавцям послуг, то структурні підрозділи управління соціального захисту не беруть участь в оплаті комунальних послуг.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про відмову у задоволенні позову. 
У обґрунтування цієї позиції позивач зазначив, що суд не дослідив його аргументи щодо протиправної бездіяльності відповідача, водночас, дослівно відтворив позицію відповідача, яку він виклав у відзиві на позовну заяву. Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідач не здійснив нарахування позивачу 100 відсоткової пільги за комунальні послуги. 
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та особою з інвалідністю ІІІ групи.
22.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про не нарахування пільги на оплату послуги за розподіл природного газу за 8 місяців 2020 року.
Листом № С-4060/07-17 від 13.11.2020 року відповідач повідомив позивачу, що з січня 2020 року йому нараховано пільги на розподіл природного газу на плиту і колонку (неопалювальний та опалювальний період), а також на розподіл природного газу на опалення (тільки на опалювальний період). Нараховані  пільги з жовтня 2019 року були монетизовані безготівково на особові рахунки позивача в комунальних організаціях, через AT «Ощадбанк». За інформацією про операції щодо перерахування цих коштів виконавцям послуг слід звернутися в AT «Ощадбанк».
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на пільги для ветеранів війни - інвалідів війни не порушено відповідачем, а тому дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.  
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини. 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 (далі - Закон № 3551-ХІІ) цей закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.
Згідно з п. 5 та 6 ст. 13 Закону № 3551-ХІІ особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги:
- 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю. Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 100-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю) (п. 5 ст. 13 Закону № 3551-ХІІ);
- 100-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення (п. 6 ст. 13 Закону № 3551-ХІІ).
Позивач стверджує, що відповідач не нарахував позивачу вказані пільги.
Водночас, апеляційний суд встановив те, що предметом звернення позивача до відповідача є незастосування 100-відсоткової пільги для оплати послуг за розподіл природного газу за 8 місяців 2020 року.
Отже, спірні правовідносини виникли та стосуються застосування 100-відсоткової пільги для оплати послуг за розподіл природного газу за 8 місяців 2020 року.
Відповідач пояснив позивачу та суду першої інстанції, що з січня 2020 року введено нову комунальну послугу з розподілу природного газу. На оплату цієї послуги для позивача нараховано 100-відсоткову пільгу, яка перерахована безготівковим шляхом на особові рахунки у комунальних організаціях через АТ «Ощадбанк».
Відповідач долучив до матеріалів справи докази, які свідчать про те, що 100-відсоткова пільга на оплату послуг за розподіл природного газу за період січень-жовтень 2020 року нарахована відповідачем для позивача (а.с. 12-16).
У матеріалах справи є лист регіональної газової компанії «Закарпатгаз» від 15.10.2020 року № 880-ЛВ-4575-1020 у якому зазначено, що заборгованість позивача за надання послуги за розподіл природного газу становить: за вересень – 187,21 грн та нарахування за жовтень – 187,21 грн.
З цього листа також слідує, що оплата за розподіл природного газу за січень-серпень 2020 року проведена.
Отже, позивач безпідставно посилається на те, що комунальна послуга з розподілу природного газу не нарахована та не оплачена за січень-серпень 2020 року.
Оцінюючи встановлені обставини, апеляційний суд зазначає таке.
17 квітня 2019 року Кабінет Міністрів України постановою № 373 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі» затвердив Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі (далі – Порядок № 373).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 373 цей Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, та механізм надання громадянам у грошовій формі пільг, зокрема, на оплату комунальних послуг - послуг з постачання та розподілу природного газу.
Пунктами 4 та 6 Порядку № 373 визначено, що право на отримання пільг, встановлених законами України, з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї визначається, зокрема, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення - відповідно до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року № 389.
Для розрахунку розміру пільги інформацію структурним підрозділам з питань соціального захисту населення до 20 числа кожного місяця надають.
бюджетні установи, казенні підприємства та комунальні некомерційні підприємства, що утворюються у результаті реорганізації державних та комунальних закладів охорони здоров`я, - про працівників, які мають право на отримання пільги у поточному місяці з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї;
об`єднання - про зміну  внесків, платежів об`єднанню;
управителі, виконавці комунальних послуг - про припинення надання комунальних послуг, зміну тарифів на житлово-комунальні послуги, внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку;
виконавчі органи сільських, селищних, міських рад - про зміни стосовно пільговика (реєстрація місця проживання, підключення житла до системи газо-, тепло-, електропостачання для опалення).
Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення на підставі даних Реєстру та інформації, отриманої відповідно до пункту 5 цього Порядку, розраховують щомісяця до 25 числа суму пільги. 
Згідно з пунктом 7 Порядку № 373 виплата розрахованої суми пільги здійснюється у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Мінсоцполітики в АТ “Ощадбанк” на підставі укладеного між Мінсоцполітики та АТ “Ощадбанк” договору (далі - рахунок для виплати пільг).
За заявою пільговика, поданою структурному підрозділу з питань соціального захисту населення до 15 жовтня (15 травня), у якій зазначаються виплатні реквізити, виплата пільги здійснюється у грошовій готівковій формі з початку опалювального (неопалювального) сезону.
Пільговики, яким надається пільга у грошовій формі, зобов`язані сплачувати щомісяця вартість фактично спожитої послуги з урахуванням суми пільги, перерахованої управителям, об`єднанням, виконавцям комунальних послуг або виплаченої таким пільговикам готівкою.
Пунктом 9 Порядку № 373 передбачено алгоритм виплати пільг у грошовій безготівковій формі.
Отже, враховуючи наведені вище норми, структурні підрозділи соціального захисту лише розраховують суму пільги та складають списки осіб, які мають право на пільги.
Апеляційний суд встановив те, що відповідач розрахував позивачу пільги, про що свідчить повідомлення про надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг пільговику ОСОБА_1 , яке відповідач надіслав позивачу. (а.с. 12-16) 
Таким чином, твердження позивача про те, що відповідач не нарахував позивачу 100 відсоткову пільгу за розподіл природного газу є безпідставним. 
Безпідставним також є твердження позивача про те, що ненарахування позивачу пільг зумовлене застосуванням відповідачем постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» № 409 від 06.08.2014 року, оскільки Конституційний Суд України у рішенні від 27.02.2020 року № 3-р/2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення“ Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту“ (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Однак, позивач не обґрунтував, яким чином застосування відповідачем вказаної вище постанови Кабінету Міністрів України виплинуло на розмір пільг для позивача, які надані Законом № 3551-ХІІ.
Тому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не допустив протиправної бездіяльності щодо нарахування позивачу пільг, які передбачені п 5-6 статті 13 Закону № 3551-ХІІ. Зважаючи на це, у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                 П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року в справі № 260/4531/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повний текст постанови складений  27.04.2021 року