Ухвала    
 
19 квітня 2021 року
м. Київ
справа №  355/1598/19
провадження № 61-13566ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 22 січня 2021 року  та постанову Київського апеляційного суду від 04 березня 2021 року                     у справі за поданням державного виконавця Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Беднарської Ю. П. про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 в якому проживає ОСОБА_2 ,
                                               ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 22 січня                 2021 року, залишеною без змін постановоюКиївського апеляційного суду від 04 березня 2021 року подання державного виконавця Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)                            Беднарської Ю. П. про примусове проникнення до житла задоволено.
Надано дозвіл на примусове проникнення до житла ОСОБА_1 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , де згідно рішення суду 2/355/68/20 від 26 серпня 2020 року виданого Баришівським районним судом Київської області проживає боржник - ОСОБА_2 та знаходиться неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою проведення виконавчих дій, а саме передачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_2 до матері                               ОСОБА_4 .
У квітні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга                           ОСОБА_1 , на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 22 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду                         від 04 березня 2021 року.
У відкритті касаційного провадження на оскаржуване судове рішенняслід відмовити з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
Частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, 
а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити 
у касаційному порядку:
1)                 рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи 
та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених 
у частині третій цієї статті;
2)                 ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду 
в апеляційному порядку; 
3)                 ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Постанова Київського апеляційного суду від 04 березня 2021 року                      прийнята за результатами здійснення апеляційного перегляду ухвали Баришівського районного суду Київської області від 22 січня 2021 року  про примусове проникнення до житла,яка віднесена до категорії ухвал, вказаних у пункті 35 частини першої статті 353 ЦПК України, яка не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України             суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services 
v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити. 
Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від               22 січня 2021 року  та постанову Київського апеляційного суду від                        04 березня 2021 року у справі за поданням державного виконавця Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Беднарської Ю. П. про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 в якому проживає ОСОБА_2 , відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                            І. А. Воробйова
                                                                                                                 Р. А. Лідовець
                                                                                                                 Ю. В. Черняк