УХВАЛА
07 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 740/3369/20
адміністративне провадження № К/9901/18191/21
Суддя Верховного Суду  у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е., 
перевіривши касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області
на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року
у справі №740/3369/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -  Ніжинський міський відділ Державної міграційної служби в Чернігівській області, про визнання протиправними дій, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1    звернулась до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -  Ніжинський міський відділ Державної міграційної служби в Чернігівській області, в якому позивач просила визнати протиправними дії Ніжинського міського відділу Державної міграційної служби в Чернігівській області щодо оформлення заяви від 03.08.2019 року про направлення на примусове виконання постанови про накладення адміністративного стягнення МЧГ №023530 від 19.07.2019 року про стягнення з неї штрафу на користь держави в сумі 3400,00 грн.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року, позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Ніжинського міського відділу Державної міграційної служби в Чернігівській області щодо оформлення заяви від 03.08.2019 року про направлення на примусове виконання постанови про накладення адміністративного стягнення МЧГ №023530 від19.07.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Управлінням Державної міграційної служби України в Чернігівській області подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328 - 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Так, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що вона   містить посилання на пункт  1 частини 4  статті 328 КАС України  як на підставу касаційного оскарження, а саме - якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
В обгрунтування вказаної підстави скаржником зазначається, що судами першої та апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваних рішень не взято до уваги висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19 вересня 2019 року у справі №580/1547/19 щодо застосування статті 308 КУпАП у подібних правовідносинах, відповідно до якої прийнята відповідачем постанова про відкриття  виконавчого провадження визнана правомірною, оскільки він станом на час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження не володів інформацією щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у судовому порядку.
Дослідивши вказане скаржником рішення Верховного Суду, суд вирішив відхилити вказане посилання відповідача на висновок Верховного Суду, викладений у постанові у справі №580/1547/19, оскільки обов`язковою умовою такого посилання є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду та у якій подається касаційна скарга).
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Разом з тим, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.
Проаналізувавши вказану вище постанову Верховного Суду, слід зазначити, що правовідносини між даною справою та вказаною справою не є подібними. У даному випадку позивач просила визнати протиправними дії відповідача щодо оформлення заяви про направлення на примусове виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, а згідно з вищевказаною постановою Верховного Суду оскаржується постанова про відкриття виконавчого провадження, а правовідносини виникли між боржником у виконавчому провадженні та органом виконавчої служби. Разом з тим, касаційна скарга не містить будь-якого обґрунтування подібності таких правовідносин.
А тому, наведене обґрунтування підстав звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою не є достатнім у розумінні пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Зміст касаційної скарги зводиться до незгоди відповідача із оскаржуваними судовими рішеннями та обґрунтування такої незгоди відповідними посиланнями на нормативно-правові акти України, а також посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В решті доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень касаційного суду.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої  статті 332 КАС України  касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обґрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 44, 328, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у справі №740/3369/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ніжинський міський відділ Державної міграційної служби в Чернігівській області, про визнання протиправними дій - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя Верховного Суду                                                                    В. Е. Мацедонська