ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року 

м. Київ
справа № 352/200/16-а
адміністративне провадження № К/9901/22138/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.

розглянув у попередньому судовому засіданні 
касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07.11.2016 (суддя Хоминець М.М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (колегія у складі суддів Бруновської  Н.В., Гулида Р.М., Шавеля Р.М.)
у справі №352/200/16-а
за позовом  ОСОБА_1 
до Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

І. РУХ СПРАВИ

1.          11.02.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області (правонаступник Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області), в якому просив:
-          визнати неправомірними дії відповідача щодо зарахування йому періодів роботи з 21.12.1983  до 30.09.2009 не в пільговому обчисленні; 
-          зобов`язати відповідача зарахувати у пільговому обчисленні трудовий стаж у районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях за період з 21.12.1983 до 30.09.2009, зробити відповідний перерахунок пенсії і сплатити заборгованість по виплаті пенсії з урахуванням виплачених сум з 01.02.2016 та виплачувати пенсію у перерахованому розмірі.
2.          Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07.11.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, у задоволенні позову відмовлено.
3.          22.03.2017 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга позивача. У касаційній скарзі позивач просить скасувати оскаржувані рішення та прийняти нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.
4.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.03.2017 відкрито провадження у справі. 
5.          У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу було передано для розгляду до Верховного Суду. 
6.          Ухвалою Верховного Суду від 16.06.2021 Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області замінено його правонаступником Тисменицьким об`єднаним управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області  

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач у період з 21.12.1983 до 15.12.2009 працював у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, а саме у м. Сургут та Нижнєвартовському районі Ханти-Мансійського автономного округу - Югра Тюменської області Російської Федерації. Зокрема, позивач працював: з 21.12.1983 до 10.04.1989 вахтово-експедиційним методом в управлінні будівництва Сургутської ГРЕС-2; з 11.04.1989 до 06.02.1995  - вахтово-експедиційним методом у БУ-3 Нижнєвартовської ГРЕС; з 07.02.1995 до 03.10.2000 - вахтовим методом у Нижнєвартовському БУ «Энергожилстрой»; з 05.10.2000 до 15.12.2009 - слюсарем-монтажником п`ятого розряду у ТОВ «Целетэм».
8.          Вказані обставини підтверджується записами у трудовій книжці позивача, архівними довідками, які містяться у пенсійній справі.
9.          Позивач, який з 05.10.2009 отримує пенсію за віком, у січні 2016 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із зарахуванням трудового стажу в місцевості, яка прирівняна до районів Крайньої Півночі, у пільговому обчисленні, яка відповідачем залишена без задоволення у зв`язку з відсутністю підстав для зарахування «північного» стажу в пільговому обчисленні.
10.          Листом від 05.02.2016 № 15/А-15 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для зарахування в пільговому обчисленні періодів роботи в районах Крайньої Півночі 21.12.1983 по 30.09.2009.
11.          Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

12.          В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на неправомірність дій відповідача щодо не зарахування йому у пільговому обчисленні стажу роботи в районі Крайньої Півночі за період з 21.12.1983 по 30.09.2009 та не врахуванні його при призначенні пенсії.
13.          Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на правомірність дій управління та таких, що відповідають вимогам діючого законодавства.

ІV. ОЦІНКИ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що на працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10.02.1960, а додаткові пільги, передбачені статтею 5, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються. Тому, робота позивача з 21.12.1983 до 03.10.2000 вахтовим методом у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, не дає йому права на пільги з кратного обчислення трудового стажу (один рік за один рік шість місяців).
15.          Щодо обчислення трудового стажу з 05.10.2000 по 15.12.2009 то за висновками судів, чинним законодавством не передбачено врахуванням цих періодів у пільговому обчисленні.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16.          У касаційній скарзі позивач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права.
17.          Скаржник зазначає, що пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
18.          За таких обставин, висновок судів про те, що для підтвердження пільгового стажу роботи (користування пільгами) необхідно надати трудовий договір є помилковим.
19.          Також, скаржник вважає безпідставними висновки судів попередніх інстанцій про обчислення стажу роботи в районі Крайньої Півночі після 01.01.1991 в одинарному розмірі, оскільки стаж має бути обчислений згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність особи. А саме, в період 1991-2001 років на території Російської Федерації був чинний Закон РРСФР «Про державні пенсії в РРСФР» від 20.11.1990 № 340-1, на підставі якого всі періоди роботи в районах Крайньої Півночі зараховуються в трудовий стаж в полуторному розмірі.
20.          Аналогічні припис містяться і в Федеральному законі від 15.12.2001 № 166-ФЗ «Про державне пенсійне забезпечення в Російській Федерації», яким охоплюється період роботи з 2001 по 2009 роки.
21.          13.04.2017 від відповідача надійшли заперечення на касаційну скаргу, у яких останній просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

22.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків.
23.          Ключовим питанням у даній справі є наявність підстав для зарахування в пільговому обчисленні періодів роботи вахтовим методом в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі та зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях.
24.          Верховний Суд вже розглядав справи з таким предметом спору. 
25.          Зокрема, у постанові від 16.10.2019 у справі № 176/797/14-а Верховний Суд дійшов наступного висновку: 

«На працівників, які працювали вахтовим методом у районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». Додаткові пільги, передбачені статтею 5 цього Указу, зокрема щодо зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються. З 01 січня 1992 року в разі виїзду особи за межі районів Крайньої Півночі обчислення заробітної плати, з якої призначаються пенсії, проводиться за виключенням районного коефіцієнта та північної надбавки».

26.          У постановах від 30.05.2019 у справі № 348/2974/14-а та від 28.11.2019 у справі № 348/400/17 Верховний Суд зазначив наступне: 

« <…> відповідно до ст. 3 Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993р. при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р.).
Тобто, вказана Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.
Проте, ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15.01.1993, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні <…>».

27.          Суд не знаходить підстав для відступу від цих правових висновків у справі, що розглядається.
28.          У справі, що розглядається, суди зазначили, що оскільки за період роботи вахтовим методом з 21.12.1983 по 03.10.2000 позивач не користувався пільгою щодо кратного обчислення трудового стажу, та враховуючи відсутність підстав для зарахування у пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991, а саме з 05.10.2000 до 15.12.2009 у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
29.          Враховуючи вищезазначене, Верховний Суд не встановив порушень норм матеріального чи процесуального права при ухваленні судових рішень.
30.          Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
31.          Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 352/200/16-а  залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                               В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб