УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 522/2769/13-ц
провадження № 61-9993ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 , підписану представником ОСОБА_2 , в частині оскарження ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 16 жовтня 2020 року, ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 26 жовтня 2020 року та постанови Одеського апеляційного суду від 17 травня 2021 року щодо заміни сторони виконавчого провадження та про видачу дубліката виконавчого документау справі за позовом за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
01 вересня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» (далі - ТОВ «Верра Фінанс»), звернулося до суду з заявою, у якій просить замінити ПАТ«ФІДОБАНК», на його правонаступника - ТОВ «Верра Фінанс» в якості стягувача за виконавчими листами по справі № 522/2769/13-ц, виданими Приморським районним судом міста Одеси, видати дублікати виконавчих листів, поновити ТОВ «Верра Фінанс» пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.
Заява мотивована тим, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від             27 червня 2013 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов АТ «Ерсте Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь АТ «Ерсте Банк» за кредитним договором від 22 квітня 2008 року № 014/9255/2/13615 заборгованість станом на 24 липня 2012 року в загальній сумі 122 634,62 доларів США, що еквівалентно 979 850,61 грн та судові витрати в сумі 3 219,00 грн. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 17 лютого 2014 року виправлено описку в рішенні Приморського районного суду міста Одеси від 27 червня 2013 року та зазначено ПАТ «Фідокомбанк» замість ПАТ «Ерсте Банк» (рішенням загальних зборів акціонерів від 29 квітня 2013 року №3Б-3/2013 ПАТ «Ерсте Банк» було перейменовано у ПАТ «Фідокомбанк», зміни зареєстровано 5 червня 2013 року). 02 жовтня 2015 року АТ «Фідобанк» звернулося до Приморського районного суду міста Одеси із заявою про видачу виконавчих листів в справі.
Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 16 жовтня 2020 року заяву ТОВ «Верра Фінанс»задоволено.
Замінено ПАТ «Ерсте Банк» (повним правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК») на його правонаступника - ТОВ «Верра Фінанс» в якості стягувача за виконавчими листами справі № 522/2769/13-ц.
Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 522/2769/13-ц. 
Видано дублікат виконавчого листа, виданого на підставі рішення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь АТ «Ерсте Банк» за кредитним договором від              22 квітня 2008 року № 014/9255/2/13615 заборгованість станом на 24 липня 2012 року в загальній сумі 122 634,62 доларів США, що еквівалентно 979 850,61 грн та судові витрати в сумі 3 219,00 грн.
Суд першої інстанції виходив з того, що права за кредитним договором перейшли ТОВ «Верра Фінанс»відповідно до договору відступлення права вимоги, отже наявні підстави для заміни сторони виконавчого провадження у порядку статті 442 ЦПК України, рішення суду залишається не виконаним, оригінал виконавчого документа втрачений, причини пропуску ТОВ «Верра Фінанс» строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважними, незалежними від стягувача та пропущений строк підлягає поновленню.
Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Постановою Одеського апеляційного суду від 17 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_4 , залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Роз`яснено стягувачу та боржникам право звернення до суду першої інстанції з заявою про виправлення описки в даті складеного судом 26 жовтня 2020 року повного судового рішення, проголошеного Приморським районним судом міста Одеси                                16 жовтня 2020 року.
Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції. Виходив з того, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимог заяви щодо заміни сторони виконавчого провадження ПАТ «Фідобанк» (правонаступника ПАТ «Фадокомбанк») правонаступником ТОВ «Верра Фінанс». ТОВ «Ферра Фінанс» згідно з укладеним між ним та ПАТ «Фідобанк» договором про відступлення права вимоги набуло право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки у вказаних правовідносинах. Зазначив, що існування ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 28 лютого 2014 року про відмову у заміні ПАТ «Фідокомбанк» (який є правонаступником ПАТ «Ерсте Банк») на його правонаступника ПАТ «Фідобанк» не заперечує факт переходу прав та обов`язків від ПАТ «Фідокомбанк» до ПУАТ «Фідобанк» та не перешкоджає заміні ПАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є ПУАТ «Фідобанк») на ТОВ «Верра Фінанс».Статут ПАТ «Фідобанк», погоджений в передбаченому законом порядку Національним Банком України, є належним, допустимим та достатнім доказом, що підтверджує перехід усіх прав та обов`язків від ПАТ «Фідокомбанк» до ПАТ «Фідобанк».
Рішення суду не виконано, оригінали виконавчих документів втрачено не з вини заявника, ТОВ «Верра Фінанс» не отримало виконавчі документи від попереднього кредитора, ПАТ «Фідобанк» перебуває з липня 2016 року в процесі ліквідації, здійснювалась процедура продажу кредитних портфелів банку через аукціон, апеляційний суд дійшов висновку, що виконавчі документи втрачено в ході ліквідаційної процедури. В Автоматизованій системі виконавчих проваджень будь-яка інформація щодо відкритих виконавчих проваджень за виконавчим листом від                              23 грудня 2015 року № 522/2769/13-ц відсутня. Дійшов висновку про поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Щодо оскарження ухвали від 26 жовтня 2020 року зазначив наступне, що за результатами розгляду заяви ТОВ «Верра Фінанс» проголошено вступну та резолютивну частину ухвали 16 жовтня 2020 року, повний текст ухвали від 16 жовтня 2020 року складено 26 жовтня 2020 року, тому ухвала Приморського районного суду міста Одеси від 16 жовтня 2020 року містить описку у даті постановлення судового рішення, оскільки помилково зазначена у вступній частині ухвали від 16 жовтня                  2020 року дата складання повного тексту судового рішення (26 жовтня 2020 року), яка мала бути зазначена в резолютивній частині тексту, а не у вступній її частині. Відхилив доводи апеляційної скарги про те, що заяву було розглянуто 26 жовтня 2020 року, з мотивів наявності описки в судовому рішенні від 16 жовтня 2020 року.
15 червня 2021 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду, у якійпросить скасувати ухвали суду першої інстанції від 16 жовтня 2020 року та від                            26 жовтня 2020 року та постанову апеляційного суду, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції у порушення норм процесуального права постановив ухвалу 16 жовтня 2020 року та оголосив вступну та резолютивну частини ухвали, 26 жовтня 2020 року суд постановив повний текст ухвали за результатом розгляду цієї заяви без повідомлення належним чином учасників справи про дату, час і місце розгляду заяви, апеляційний суд не врахував порушення судом першої інстанції порушення, залишив апеляційну скаргу без задоволення, зазначивши, що суд першої інстанції допустив описку у судовому рішенні.
Суди у порушення норм процесуального права здійснили заміну сторони виконавчого провадження, оскільки нормою статті 442 ЦПК України не передбачено заміна стягувача за виконавчими листами, як просив заявник, подібне формулювання є некоректним. 
Суди не з`ясували всі обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору, не встановили, що ухвалою Приморського районного суду від                        28 лютого 2014 року ПАТ «Фідобанк» відмовлено у задоволенні заяви про заміну сторони правонаступником за відсутністю доказів переходу правонаступництва, докази що ПАТ «Фідокомбанк» внаслідок реорганізації було перетворено в ПАТ «Фідобанк» були оцінені судом раніше, ухвала набрала законної сили, отже у суду не було підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження
Документи, подані заявником на обґрунтування вимог заяви про видачу дубліката виконавчого документа не є належними доказами втрати виконавчих документів та не є підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчих документів до виконання. Суди не врахували, що закінчився строк пред`явлення даного виконавчого листа до виконання, що є підставою для відмови у задоволенні заяви. Судами не враховано правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від                                 06 листопада 2019 року у справі № 2/1053/10, від 13 травня 2021 року у справі                   № 2-2027/10, від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11.
Касаційна скарга подана в строк передбачений статтею 390 ЦПК України, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
У відкритті касаційного провадження належить відмовити з таких мотивів.
Відповідно до частин першої та другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
Заміна стягувача жодним чином не порушує законних прав та інтересів боржника та                 з врахуванням положень статті 516 ЦК України не залежить від його думки щодо такої заміни.
Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від                                 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що «підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин».
Суди встановили, що рішенням загальних зборів акціонерів від 29 квітня 2013 року №3Б-3/2013 ПАТ «Ерсте Банк» було перейменовано у ПАТ «Фідокомбанк». Згідно Статуту ПАТ «Фідобанк», затвердженого Рішенням Спільних загальних зборів акціонерів від 14 грудня 2013 року (Протокол №69), 30 жовтня 2013 року на підставі рішення Загальних зборів акціонерів Банку (Протокол №68) був затверджений передавальний акт, у відповідності до якого Банку було передано усе майно, права та обов`язки ПАТ «Фідокомбанк» (ідентифікаційний номер34001693 ), зареєстрованого Національним банком України 25 січня 2006 року (Реєстраційний №303). Між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Верра Фінанс» укладено договір від 02 червня 2020 року № GL3N217657 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого останнє набуло права вимоги банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами) та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, зокрема набуло право вимоги за кредитним договором від 22 квітня 2008 року                              № 014/9255/2/13615 та новим іпотекодержателем за іпотечним договором від                  22 квітня 2008 року №014/9255/2/13615/1.
За таких обставин суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для заміни стягувача його правонаступником.
Відповідно до статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі № 2-1053/10 (провадження                          № 61-18169св18) зроблено висновок про те, що «оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист».
Судами встановлено, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від             27 червня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь АТ «Ерсте Банк» за кредитним договором від 22 квітня 2008 року № 014/9255/2/13615 заборгованість станом на 24 липня 2012 року в загальній сумі 122 634,62 доларів США, що еквівалентно 979 850,61 грн та судові витрати в сумі 3 219,00 грн. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 17 лютого 2014 року виправлено описку в рішенні Приморського районного суду міста Одеси від 27 червня 2013 року та зазначено ПАТ «Фідокомбанк» замість ПАТ «Ерсте Банк» (рішенням загальних зборів акціонерів від 29 квітня 2013 року №3Б-3/2013 ПАТ «Ерсте Банк» було перейменовано у ПАТ «Фідокомбанк», зміни зареєстровано 05 червня 2013 року).
Апеляційний суд встановив, що рішення Приморського районного суду міста Одеси від 27 червня 2013 року в справі № 522/2769/13-ц не виконано. В Автоматизованій системі виконавчих проваджень будь-яка інформація щодо відкритих виконавчих проваджень за виконавчим листом від 23 грудня 2015 року № 522/2769/13-ц відсутня. Виконавчі документи втрачено, ТОВ «Верра Фінанс» виконавчі документи від попереднього кредитора не отримано.
ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником ПАТ «Ерсте Банк», починаючи з 20 липня  2016 року перебуває в процесі ліквідації, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб здійснювались заходи щодо управління майном (активами) банку та задоволення вимог кредиторів, зокрема і здійснювалась процедура продажу кредитних портфелів банку через аукціон. Виконавчі документи втрачено в ході ліквідаційної процедури.
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, встановивши, що строк пред`явлення до виконання виконавчого документа пропущений з підстав, що не залежали від заявника, виконавчий документ втрачено, рішення суду не виконано, дійшов правильного висновку про задоволення заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа. 
Висновок апеляційного суду відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10, від 13 травня              2021 року у справі № 2-2027/10, від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11. 
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 268 ЦПК України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення суду.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У частині першій статті 269 ЦПК України передбачено, що суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить про те, що вступну та резолютивну частину ухвали Приморського районного суду міста Одеси проголошено                            16 жовтня 2020 року, повний текст ухвали складено 26 жовтня 2020 року.
Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що оскаржена ухвала Приморського районного суду міста Одеси від 26 жовтня 2020 року є повним текстом оскарженої ухвалиПриморського районного суду міста Одеси від 16 жовтня 2020 року за результатами розгляду заяви ТОВ «Верра Фінанс», містить описку у даті постановлення судового рішення, оскільки помилково зазначена у вступній частині ухвали від 16 жовтня 2020 року дата складання повного тексту судового рішення                    (26 жовтня 2020 року), яка мала бути зазначена в резолютивній частині тексту, а не у вступній її частині. Правильно роз`яснено учасникам справи право звернення до суду із заявою про виправлення описки в судовому рішенні.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від                         19 грудня 1997 року).
Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.
У частині четвертій статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення,                          у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 16 жовтня 2020 року та постанови Одеського апеляційного суду від 17 травня 2021 року про видачу дубліката виконавчого листа належить відмовити.
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , підписаною представником ОСОБА_2 , в частині оскарження ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 16 жовтня 2020 року та постанови Одеського апеляційного суду від 17 травня               2021 року щодо заміни сторони виконавчого провадження та про видачу дубліката виконавчого документау справі за позовом за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                           М. М. Русинчук
                                                                                                                      Н. О. Антоненко
В. І. Крат