УХВАЛА

15 червня 2021 року  
Київ
справа №640/257/20
адміністративне провадження №К/9901/19287/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів - Радишевської О.Р., Соколова В.М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1  
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року
у справі №640/257/20                    
за позовом ОСОБА_1  до Офісу Генерального прокурора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Перша кадрова комісія про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Офісу Генерального прокурора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Перша кадрова комісія, в якій просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення кадрової комісії №1 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ № 1686ц від 21 листопада 2019 року;
- поновити ОСОБА_1  в органах прокуратури на посаді прокурора третього відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання державного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України;
- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1  середній заробіток за час вимушеного прогулу до моменту фактичного поновлення на посаді.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2020 року позов задоволено повністю.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2020 року скасовано та ухвалено постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Не погоджуючись з вищенаведеним рішенням суду апеляційної інстанції, позивачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
Разом із касаційною скаргою, позивачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
Відповідно до частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (ч. 3 ст. 329 КАС України).
Як вбачається із матеріалів касаційного провадження, позивачем оскаржується  постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року. Касаційна скарга подана (здана на пошту) 25 травня 2021 року.
У клопотанні заявник просить поновити строк на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року. В обгрунтування, скаржником зазначено, що суд апеляційної інстанції ухвалив оскаржувану постанову  13 квітня 2021 року, повний текст виготовлено 19 квітня 2021 року, а повне судове рішення скаржником отримано 28 квітня 2021 року, що підтверджується копією конверта та інформацією із сайту «Укрпошта». Скаржник звернувся до Верховного Суду, надіславши скаргу засобами поштового зв`язку 25 травня 2021 року.
З огляду на викладене, наявні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки скаржником подана касаційна скарга протягом 30 днів з дня отримання оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
За правилами частини 1 статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі. 
У касаційній скарзі позивач посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, як підставу касаційного оскарження, та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування п.п. 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» у взаємозв`язку із пунктом 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» в контексті прийняття рішення про звільнення працівника.
Проаналізувавши вказану скаржником підставу касаційного оскарження судового рішення, суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження на підставі пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України.
Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1   на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року у справі №640/257/20.
Витребувати із Окружного адміністративного суду міста Києва справу №640/257/20.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                 В. Е. Мацедонська 

Судді                                                                                                     О. Р. Радишевська

                                                                                                              В. М. Соколов