ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/6179/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
        суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
   на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.12.2020 року (головуючий суддя Максименко Л.Я.)
      у справі №280/6179/20  за позовом   ОСОБА_1  до  відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити дії,- 
ВСТАНОВИВ:

Позивачка,  ОСОБА_1 , звернулася 08.09.2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:
- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017, 2018, 2019 роки з 23.04.2020 року із урахуванням різниці, що вже була виплачена;
- зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017, 2018, 2019 роки.           В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23.04.2020 звернулась до відповідача із заявою про перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. Проте, відповідачем розрахунок пенсії за віком здійснено із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-й, 2015-й і 2016-й роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. Позивачка такі дії відповідача вважає протиправними та вважає, що в даному випадку є не переведення з одного виду пенсії на інший, а має місце призначення нової пенсії. Також, позивачка не погоджується із відмовою у призначенні та виплаті грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058, оскільки  призначену 11.04.2011 пенсію по вислузі років згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач не отримувала. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.12.2020 року позов задоволено частково:
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017, 2018, 2019 роки з 23.04.2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позову відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що частиною 3 статті 45 ЗУ №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший. Показник середньої заробітної плати при переведення на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. За призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-IV позивач звернувся вперше із заявою від 23.04.2020, відтак відповідач мав призначити пенсію на підставі ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-ІV, виходячи з показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017, 2018, 2019 роки суд першої інстанції вказав, що до призначення позивачці пенсії за віком вона отримувала пенсію за вислугу років, що позбавляє її права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону №1058-IV, відтак дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем та позивачем подані апеляційні скарги.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.03.2021 року апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 р. в адміністративній справі № 280/6179/20 повернуто особі, яка її подала.           
Отже, апеляційний перегляд рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 у цій справі здійснюється за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_1 .
Так,  в апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та прийняти нове, яким позов задовольнити в цій частині.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд взяв до уваги та поклав в основу рішення в частині про відмову у задоволенні позову довідку відповідача про виплату частини пенсії через поштове відділення  2011 році. Зазначає, що належним доказом отримання пенсії є копія відповідної платіжної відомості, що про існування вказаної довідки позивач дізналась зі змісту відзиву на позовну заяву, яку отримала лише 09.10.2020, відтак така довідка є доказом поданим із порушенням встановленого порядку. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачу до призначення пенсії за віком було виплачено пенсію за вислугу років у розмірі 191,13 грн. Зазначає, що пенсію за вислугу років не отримувала. Додана відповідачем довідка підтверджує лише перерахунок коштів до поштового відділення і не є доказом її фактичного отримання.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Посилається на те, що у позивачки відсутнє право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день її призначення, у зв`язку з тим, що норма закону передбачає не отримання будь-якого виду пенсії до цього. Оскільки позивачці було раніше призначено пенсію за вислугу років з 11.04.2011 року та з 17.04.2011 року було призупинено у зв`язку з працевлаштуванням на посаду, яка дає право на пенсію за вислугу років. Оскільки позивачка з 11.04.2011 року перебувала на обліку в управлінні та їй було присвоєно статус пенсіонера, тому їй було нараховано та виплачено пенсію за вислугу років у сумі 191,13грн., що підтверджується довідкою від 24.09.2020 року. Таким чином відповідач вважає, що положення п. 7.1 Розділу ХV ЗУ №1058 на позивачку не розповсюджується, оскільки головною умовою для отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день її призначення є саме не отримання до моменту звернення за пенсією за віком будь-якої іншої пенсії. 
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Оскільки апеляційна скарга позивачки стосується  відмови в задоволенні частини позовних вимог, а саме щодо отримання позивачкою грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10-ти місячних пенсій згідно п. 7.1 Розділу ХV ЗУ №1058, то колегія суддів апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заявою від 11.04.2011 призначено пенсію за вислугу років як працівнику охорони здоров`я (протокол 3301 від 11.04.2011). 
З 18.04.2011 виплата пенсії призупинена у зв`язку із працевлаштуванням ОСОБА_1 за спеціальністю. 
23.04.2020 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про перехід на інший вид пенсій (а.с.14).
Суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення вимоги позивачки про зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій, що передбачена п. 7.1 Розділу ХV Закону України №1058, оскільки в 2011 році їй вже була призначена пенсія за вислугою років.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Предметом перегляду рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги є наявність/відсутність правових підстав для проведення виплати відповідачем на користь позивача грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій.
Відповідно до пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію,  при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога,  яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. 
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. 
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Отже, вказана норма чітко передбачає таку умову для призначення грошова допомоги як не отримання будь-якої пенсії.
При цьому, матеріалами справи підтверджується, що позивачці за її заявою від 11.04.2011 призначено пенсію за вислугу років як працівнику охорони здоров`я (протокол 3301 від 11.04.2011), при цьому, з 18.04.2011 виплата пенсії позивачці була призупинена у зв`язку із працевлаштуванням ОСОБА_1 за спеціальністю. 
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що за змістом пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV) Верховний Суд у постанові від 02.03.2020 (справа №175/4084/16-а) дійшов висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з: 
1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах; 
2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 
3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, також передбачено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Слід зазначити, що Верховний Суд звернув увагу також на те, що законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.
Також, Верховний Суд зазначив, що отримання вказаної грошової допомоги визначене законодавцем, як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.
Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав для не застосування зазначеної норми.
Оскільки матеріалами справи підтверджується, що за заявою позивачки їй з 11.04.2011 вже призначалася пенсія за вислугу років, виплата якої була припинена з 18.04.2011 у зв`язку із працевлаштуванням за спеціальністю, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.
Також, матеріали справи містять довідку від 24.09.2020 згідно якої ОСОБА_1 за період з11.04.2011 по 17.04.2011 була призначена пенсія у розмірі 191,13 грн., яка виплачена у травні 2011 року через поштове відділення 69096. 
Позивачка зазначає, що наявність цієї довідки не є належним доказом отримання пенсійних виплат.
Однак, ключовим в даних правовідносинах є те, що позивачці була призначена пенсія за вислугою років, і це підтверджено матеріалами пенсійної справи.
Одержання чи не одержання зазначених пенсійних виплат у розмірі 191,13 грн не є предметом даного спору.
Оскільки до призначення позивачці пенсії за віком вона отримувала пенсію за вислугу років, то відсутні підстави для отримання нею грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону №1058-IV.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.
Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, тому не можуть бути підставою для його скасування в цій частині.
З врахуванням того, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не оскаржувалося, то в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.12.2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.  
Повний текст постанови виготовлено 04.06.2021 р.          
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова