П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/782/20	
Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Єщенка О.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області, в якому просила: визнати протиправною відмову Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області у наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0963 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до її клопотання; визнати протиправним та скасувати рішення №908 від 30 січня 2020 року, прийняте Лазурненською селищною радою Скадовського району Херсонської області 7 скликання, в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) вказаної земельної ділянки; зобов`язати Лазурненську селищну раду Скадовського району Херсонської області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) цієї земельної ділянки; стягнути з Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області понесені нею судові витрати.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року частково задоволено вказаний позов. Визнано протиправним та скасовано рішення №908 від 30 січня 2020 року, прийняте Лазурненською селищною радою Скадовського району Херсонської області 7 скликання, в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0963 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до її клопотання (№К-618-2-34 від 20 грудня 2019року). Суд також зобов`язав Лазурненську селищну раду Скадовського району Херсонської області повторно розглянути клопотання позивачки про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) вказаної земельної ділянки.
26 жовтня 2020 року представником позивачки подана до суду заява про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якого останній просив ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання щодо розподілу судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу по справі №540/782/20, стягнувши їх з відповідача на користь позивачки у загальній сумі 4000,00 грн., та в частині стягнення витрат, передбачених п.9 розділу «Гонорар» договору про надання правничої допомоги від 03 лютого 2020р. №03/02/2020 з урахуванням додаткової угоди від 26 березня 2020 р., стягнувши їх на користь позивачки в сумі 3000,00 грн..
Додатковим рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області (75722, Херсонська область, Скадовський район, смт.Лазурне, вул.Жовтнева, 57, код ЄДРПОУ 04526457) на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з витратами на правничу допомогу у сумі 4000 (чотири тисячі) грн..
У задоволенні решти вимог щодо стягнення витрат, передбачених п.9 розділу «Гонорар» договору про надання правничої допомоги від 03 лютого 2020 року №03/02/2020 з урахуванням додаткової угоди від 26 березня 2020 р., в сумі 3000,00 грн. (гонорар успіху) було відмовлено.
Не погоджуючись з даним додатковим рішенням суду, в частині відмови в стягненні витрат на надання правничої допомоги в сумі 3000,00 грн. (гонорар успіху), позивачка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що додаткове рішення судом першої інстанції винесено з частковим порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянтка просила його скасувати в частині відмови в стягненні «гонорару успіху».
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення в частині з огляду на таке.
Так, відмовляючи в стягненні судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що в ході розгляду справи не було встановлено, що такі витрати як «гонорар успіху» були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим у даній справі.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи, а саме прохальної частини апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмовлених вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу «гонорар успіху», а тому, з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1, 3 ст.131 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
11 вересня 2020 року адвокатом позивачки було подано до суду першої інстанції відповідну заяву.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Так, відповідно до п.2 додаткової угоди від 26 березня 2020 року до договору від 03 лютого 2020 року №03/02/20, у разі, якщо буде досягнуто мету представництва по будь-якій справі в Херсонському окружному адміністративному суді, клієнт додатково сплачує адвокату гонорар в розмірі 3000 гривень.
Як було зазначено, судом першої інстанції прийнято судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд визнав протиправним та скасував рішення №908 від 30 січня 2020 року, прийняте Лазурненською селищною радою Скадовського району Херсонської області 7 скликання, в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та зобов`язав Лазурненську селищну раду Скадовського району Херсонської області повторно розглянути її клопотання.
Представником позивачки було підтверджено факт виконаних робіт за додатковою угодою від 26 вересня 2020 року, що підтверджується відповідним актом від 25 жовтня 2020 року.
Згідно касового ордеру №20-50 від 25 жовтня 2020 року, позивачкою було сплачено 3000 грн. за досягнення мети представництва по справі №540/782/20 у якості «гонорару успіху».
Слід зазначити, що за положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 5 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.  Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити  Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої  статті 1 Закону №5076-VI  встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI  видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).
При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону №5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Також, за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див.  рішення ЄСПЛ у справі «East/West» проти України» від 23  січня 2014  року (East/West., заява №  19336/04, §  268)).
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Колегія суддів зауважує, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат.
Так, дійсно для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Колегія суддів зазначає, що у даній справі підставою для звернення із заявою про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу є: зазначення в договорі на правову допомогу сплати «гонорару успіху», рішення суду про задоволення позову в частині та фактична сплата позивачкою адвокату 3000,00 грн. в якості «гонорару успіху», в зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про належність до скасування спірного додаткового судового рішення в частині відмови в стягненні витрат на правову допомогу (гонорар успіху), водночас з приводу розміру правової допомоги (гонорар успіху) суд зазначає таке.
Положеннями ч.5 - 7 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Колегія суддів, приймаючи до уваги вказаний принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката, та з урахуванням ступеню складності даної справи, яка, на думку суду, не передбачає витрачання значних часових та трудових ресурсів, та з огляду на обставину часткового задоволення позову, приходить до висновку про належність до стягнення з відповідача витрат на правову допомогу (гонорар успіху) у розмірі 1000,00 грн.. 
Враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність фактичного отримання позивачкою правничої допомоги (в контексті сплаченого «гонорару успіху»), її необхідності, обґрунтованості та співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають відшкодуванню у розмірі 1000,00 грн..
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 317  КАС України, додаткове рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з ухваленням в цій частині нового додаткового судового рішення.
Керуючись ст.131, 134, 252, 311, 321, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції,- 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Додаткове рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року – скасувати в частині вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат, передбачених п.9 розділу «Гонорар» договору про надання правничої допомоги від 03 лютого 2020 року №03/02/2020 з урахуванням додаткової угоди від 26 березня 2020 року в сумі 3000,00 грн., в задоволенні яких було відмовлено.
Винести в цій частині додаткове судове рішення, яким:
Заяву представника ОСОБА_1 - Буженка Юрія Сергійовича про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат, передбачених п.9 розділу «Гонорар» договору про надання правничої допомоги від 03 лютого 2020 року №03/02/2020 з урахуванням додаткової угоди від 26 березня 2020 року в сумі 3000,00 грн. – задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області (75722, Херсонська область, Скадовський район, смт.Лазурне, вул.Жовтнева, 57, код ЄДРПОУ 04526457) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати, пов`язані витратами на правничу допомогу (гонорар успіху) у сумі 1000 (одна тисяча) грн..
В решті заяви про стягнення судових витрат (гонорар успіху) – відмовити.
В іншій частині додаткове рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Федусик А.Г.	
Судді	    	Єщенко О.В.    Шевчук О.А.