УХВАЛА

19 травня 2021 року 
м. Київ

Справа №  923/128/19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:                  Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Мачульський Г. М.,  
перевіривши матеріали касаційної скарги Міністерства юстиції України 
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2021 (головуючий суддя Буравльов С. І., судді Андрієнко В. В., Пашкіна С. А.) 
у справі № 923/128/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Херсонбуд" 
до 1) Міністерства юстиції України і 2) Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - 1) Товариство з обмеженою відповідальністю "КПД-5С", 2)    Державний реєстратор відділу економічного розвитку, торгівлі та інфраструктури Білозерської районної державної адміністрації (юридичні та фізичні особи) Калугіна Ірина Олегівна, 3) Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Козоріз Р. В., 4) Приватне підприємство "Виробнича фірма "Паритет", 5) Приватне підприємство "Будівельна компанія "Престижбуд", 6) Приватне підприємство "Приватне інженерне підприємство "Тоніка" і 7) Комерційно-виробниче приватне підприємство "Продсервіс"  
про визнання протиправним та скасування наказу
і за позовом Комерційно-виробничого приватного підприємства "Продсервіс"  
до 1) Міністерства юстиції України і 2) Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України
про визнання протиправним та скасування наказу, 
ВСТАНОВИВ:
16.01.2020 рішенням Господарського суду міста Києва відмовлено у задоволенні позовів Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Херсонбуд" і Комерційно-виробничого приватного підприємства "Продсервіс".
24.02.2021 постановою Північного апеляційного господарського суду рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2020 скасовано і прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Херсонбуд" і Комерційно-виробничого приватного підприємства "Продсервіс".
29.03.2021 скаржник надіслав безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2021 у справі №    923/128/19. 
Відповідно до протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 30.03.2021 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ    О.    В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Мачульський Г. М.
Ухвалою Касаційного господарського суду від 19.04.2021 касаційну скаргу залишено без руху. Надано скаржникові строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме - вказано на приведення касаційної скарги у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України і надання доказів про сплату судового збору в розмірі 7 684 грн.
На виконання вимог вказаної ухвали скаржник 29.04.2021 надіслав до суду клопотання про усунення недоліків. 
До  клопотання про усунення недоліків скаржник додав платіжне доручення про сплату судового збору у розмірі 7 684 грн та вказав пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, як підставу касаційного оскарження. 
Проте, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржник не навів формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована. У свою чергу, скаржник на обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України навів лише перелік постанов Верховного Суду та зазначив, що висновки, викладені в цих постановах, не були враховані судом апеляційної інстанції. Однак, скаржник не вказав, який саме висновок щодо застосування якої норми права та в яких правовідносинах не враховано апеляційним господарським судом, а також у чому саме полягає відмінність його висновків від висновків Верховного Суду. Зазначення лише постанов без будь-якого правового обґрунтування подібності правовідносин без зазначення конкретної норми права, не є належним правовим обґрунтуванням зазначеної скаржником підстави касаційного оскарження. Доводи скаржника зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції, що порушує пункт 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Колегія суддів звертає увагу, що посилання скаржника на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права під час ухвалення спірних рішень саме по собі ще не вказує на можливість відкриття касаційного провадження. Процесуальне законодавство визначає обов`язковий перелік вимог, яким має відповідати касаційна скарга, зокрема, викладення підстави (підстав) касаційного оскарження. Верховний Суд наголошує, що у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження відноситься до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду". З метою виконання зазначених функцій і встановлений виключний перелік підстав оскарження. Водночас дотримання положень частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України полягає не тільки у зазначенні підстави, а і повного розкриття доводів скарги у відповідності до змісту підстави.
Визначення та обґрунтування підстави (підстав) касаційного оскарження є ключовим при зверненні до суду касаційної інстанції, адже має на меті довести вагомість порушень судами попередніх інстанцій, за яких нездійснення розгляду справи не сприятиме сталості практики Верховного Суду. 
Таким чином правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги.
Згідно з частиною другою статті 292 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
Частиною п`ятою статті 292 Господарського процесуального кодексу України визначено, що питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
З огляду на те, що Міністерство юстиції України не усунуло недоліки в частині приведення касаційної скарги у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга вважається неподаною та підлягає поверненню.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 174, 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Міністерства юстиції України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2021 у справі №  923/128/19 повернути скаржникові. 
2. Копію касаційної скарги разом з оригіналами додатків надіслати скаржникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 О. В. Случ 

Судді                                                                                           Н. О. Волковицька   

                                                                                           Г. М. Мачульський