Ухвала
Іменем України 
19 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 279/3852/19
провадження № 51-1907 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Житомирського апеляційного суду від 12 січня 2021 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 червня 2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України  до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці; за ст. 360 КК України до покарання у виді  обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 липня 2019 року та остаточно призначено покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з дня затримання ОСОБА_4 в порядку виконання вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 липня 2020 року. Ухвалено, що вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 квітня 2019 року підлягає самостійному виконанню.
Вироком Житомирського апеляційного суду від 12 січня 2021 року скасовано вирок суду першої інстанції  в частині призначення покарання.
Постановлено новий вирок в цій частині, яким  ОСОБА_4  призначено покарання: за ч. 2 ч. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці; за ст. 360 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду від 18 липня 2019 року та призначено  ОСОБА_4  покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Згідно  ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду від 09 квітня 2019 року та призначено  ОСОБА_4  покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 4 роки. У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
Прокурор у касаційній скарзі ставить питання про перевірку рішення суду апеляційної інстанції у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Наведене обґрунтування вимог прокурором викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
У поданій  касаційній сказі прокурор ставить питання про зміну вироку апеляційного суду в частині визначення строку відбування ОСОБА_4 покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, оскільки, на його думку, початок строку відбування покарання слід вважати днем проголошення судового рішення, яким зараховано покарання.
Разом з тим, у скарзі не наведено обґрунтування, як саме таке порушення, на думку прокурора, вплинуло на прийняття апеляційним судом законного та обґрунтованого рішення в цілому, і чому це порушення слід відносити до підстав для зміни касаційним судом вироку суду апеляційної інстанції згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків – п?ять  днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                                  ОСОБА_3