ПОСТАНОВА 
Іменем України
08 квітня 2021 року                                                         м. Кропивницький
справа № 404/7722/17
провадження № 22-ц/4809/431/21 
       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді: Черненка В.В.
        суддів: Дьомич Л.М., Єгорової С.М.
        секретар Гончар В.В. 
учасники справи:
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
ОСОБА_3 
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційними скаргами  ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 листопада 2018, суддя Іванова Н.Ю., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області Тріщенко Юлії Михайлівни, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Відділ у Кіровоградському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, Управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправними дій державного кадастрового реєстратора та скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з гоподарсько-побутовими будівлями та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася у суд із позовом до Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області Тріщенко Юлії Михайлівни, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Відділ у Кіровоградському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, Управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправними дій державного кадастрового реєстратора та скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з гоподарсько-побутовими будівлями та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно.
На обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після сина, ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Після смерті сина відкрилась спадщина, до складу якої входить домоволодіння та земельна ділянка по АДРЕСА_1 .
Домоволодіння та земельна ділянка за життя належали її синові на праві приватної власності, які він отримав у спадок від бабусі та від батька в 2012 році на підставі правовстановлюючих документів, зокрема, на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, якій було присвоєно кадастровий номер № 3510100000:21:160:0015.
21.06.2012 року її син продав один із житлових будинків, який знаходився на успадкованій ним земельній ділянці ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та відповідно домоволодіння належало їм на праві спільної часткової власності: 13/50 частин належало подружжю Тріщенків, 37/50 належало її синові. 
Такий же самий розподіл часток стосувався і земельної ділянки, що було зазначено в договорі купівлі-продажу. 
При оформленні договору купівлі-продажу її син із покупцями ОСОБА_8 розглядали можливість розподілу майна в окремі об`єкти, проте після його оформлення ніяких дій та пропозицій від них до її сина не надходило. 
З 2012 року та до смерті її сина між ним та подружжям ОСОБА_8 не виникало ніяких питань з приводу користування. 
Зазначила, що в будинку її сина весь час та до теперішнього часу проживала вона, її син в даному будинку проживав періодично, а тому всі правовстановлюючі документи знаходились в неї. До неї, як до особи, яка постійно проживала в будинку власника, подружжя ОСОБА_8 з 2012 року жодного разу не звертались з приводу користування земельною ділянкою та з приводу її поділу, жодного разу не висловлювали ніяких пропозицій. Після смерті її сина їй також ніяких пропозицій з боку співвласників не надходило, ніякі правовстановлюючі документи нею нікому не надавались.
16.02.2015 року до Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 2 нею було подано заяву про прийняття спадщини після смерті сина - ОСОБА_7 , проте під час оформлення спадщини нотаріус їй повідомив, що вступити у спадщину на підставі наявних у неї документів вона не може, оскільки відповідно до наявних даних в реєстрах земельна ділянка належна синові була розділена та має два інших кадастрових номера, ніж той, що зазначений у правовстановлюючих документах сина. Відповідно вона не може вступити у спадщину. 
В подальшому вона дізналася, що подружжя Тимченків самовільно, одноосібно, без узгодження із її сином, звернулись за замовленням технічної документації на земельну ділянку, після чого, отримавши документацію із неправильними даними про належність землі, подали її до кадастрового державного реєстратора. При цьому, земельна ділянка, яка в результаті незаконного розподілу перейшла до Тимченків, із 13/50 частин збільшилась майже до 1/2 частини земельної ділянки.
Незважаючи на те, що вона неодноразово зверталась до відділу Держгеокадастру та до Реєстраційної служби з приводу здійснення незаконної реєстрації та розподілу належної синові земельної ділянки, такі дії реєстратора скасованими не були.
12.07.2016 року вона вимушена була звернутись із заявою про вчинення злочину подружжям ОСОБА_8 , державним кадастровим реєстратором, за якою було розпочате кримінальне провадження № 12016120020008682, в якому вона визнана потерпілою та яке до теперішнього часу розслідується Кропивницьким ВП ГУ НП в Кіровоградській області.
В ході розслідування слідчим були витребувані та вилучені документи, на підставі яких було здійснено реєстрацію, з якими вона мала змогу ознайомитись як потерпіла.
Так, їй стало відомо, що в 2013 році ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись до ТОВ «Гранд-Інформ» з проханням виготовити технічну документацію із землеустрою щодо розподілу земельної ділянки її сина на дві окремі ділянки. При цьому, в матеріалах виготовленої документації будь-які дати звернення або її виготовлення відсутні. Також в матеріалах технічної документації мається надрукована заява від імені її сина, як власника земельної ділянки, проте його підписів немає на жодному із документів. Крім цього, в технічній документації зазначено, що земельна ділянка, яка підлягає розподілу, перебуває у запасі Кіровоградської міської ради. Вказана земельна ділянка на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії КР№ 067791 від 16.04.2003 року та свідоцтва про право на спадщину від 01.06.2012 року належала на праві приватної власності її сину - ОСОБА_7 та станом на 2013 рік жодним чином не перебувала у запасі Кіровоградської міської ради.
Незважаючи на це, після подання такої невідповідної дійсності технічної документації до державного кадастрового реєстратора Тріщенко Ю.М. остання вказані обставини не перевірила та 26.09.2013 року здійснила реєстрацію земельної ділянки Тимченків присвоївши їх ділянці, окремий кадастровий номер та відкривши на неї поземельну книгу.
В подальшому, 20.11.2013 року було виготовлено свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 , а саме, на земельну ділянку по АДРЕСА_1 ,  площею 493 кв.м., кадастровий   номер № 3510100000:21:160:0053 на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та того ж дня на їх ім`я видано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію права власності за № 13086572.
Вказані свідоцтво та витяг були сформованими та виданими державним реєстратором Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_9 .
26.07.2016 року подружжя Тимченків на підставі неправомірно оформлених документів здійснили відчуження будинку та земельної ділянки в розмірі 493 кв.м., ОСОБА_1 при тому, що у її сина вони придбали 308 кв.м.
ОСОБА_1 є власником вказаного будинку та земельної ділянки до теперішнього часу та між ним та нею постійно виникають спори з приводу користування земельною ділянкою.
Також дії державного кадастрового реєстратора були вчинені без згоди одного із співвласників домоволодіння та земельної ділянки при тому, що її розподіл відповідними державними органами не міг бути проведеним у відповідності до чинного на той час порядку державної реєстрації земельних ділянок.
Позивач зазначив, що дозвіл відповідним органом для формування земельної ділянки ОСОБА_8 не надавався, співвласник ділянки - ОСОБА_7 до реєстратора не звертався взагалі, тому підстав для початку реєстрації не було.
Разом з тим, із поземельної книги вбачається, що у 2013 року її син ОСОБА_7 нібито звернувся із заявою до державного кадастрового реєстратора Тріщенко Ю.М. із заявою, яка не підписана ним. Така заява підписана лише ОСОБА_10 , яка очевидно, всупереч обов`язку - у момент надходження заяви про державну реєстрацію земельної ділянки державний кадастровий реєстратор перевіряє повноваження особи, що звернулась з такою заявою, наявність повного пакету документів - таких дій не вчинила та почала проводити державну реєстрацію.
Крім того, технічна документація із землеустрою, виконана ТОВ «Гранд-Інформ» також містила багато невідповідностей та суперечностей.
Станом на 20.11.2013 року її син ОСОБА_7 відчужив (продав) подружжю ОСОБА_8 лише 13/50 частин належної йому на праві приватної власності земельної ділянки, яка розташована в м. Кіровограді (на той час), що становило 308 кв.м. Іншу частину земельної ділянки, яка перейшла до подружжя ОСОБА_8 , а саме, 493 кв.м. - 308, кв.м. = 185 кв.м., він жодним чином їм не передавав: не продавав, не відмовлявся від неї, така частина належала йому відповідно до закону, вона не була знищена, не викуплена як пам`ятка культурної спадщини, примусово не відчужена, на неї не було звернено стягнення та не було щодо неї реквізиції та конфіскації, її син 20.11.2013 року був живим.
Фактично припинення права власності на належну йому частину вищевказаної земельної ділянки площею 185 кв.м. було припинено державним кадастровим реєстратором Тріщенко Ю.М., а в подальшому, державним реєстратором, що прямо суперечить вищевикладеним нормам законодавства та ще раз підтверджує неправомірність дій державного реєстратора та наявність підстав для скасування проведеної за результатами її дій державної реєстрації.
В липні 2016 року відбулось відчуження домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 з господарсько - побутовими будівлями та земельною ділянкою площею 0,0493 га на користь третьої особи. Так, подружжя ОСОБА_8 , 26.07.2016 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу домоволодіння здійснили його продаж ОСОБА_1 .
Однак, зважаючи на протиправні дії відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які в порушення вимог чинного законодавства, подали неправдиві відомості державному реєстраторові, яка в свою чергу, неправомірно здійснила розподіл земельної ділянки із виділом в дві окремі та із присвоєнням їм нових кадастрових номерів, тягне за собою недійсність укладеного 26.07.2016 року договору між подружжям ОСОБА_8 та новим набувачем за ним ОСОБА_11 про купівлю-продаж житлового будинку по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 493 кв.м., кадастровий номер № 3510100000:21:160:0053.
Оскільки в даному випадку було незаконно позбавлено її сина ОСОБА_7 права власності на належну йому частину земельної ділянки площею 185 кв.м., а договір купівлі продажу від 26.07.2016 року був здійснений на підставі свідоцтва про право власності та витягу про державну реєстрацію такого права, які підлягають скасуванню, очевидно що і такий договір підлягає визнанню недійсним в частині відчуження земельної ділянки.
Також зазначила, що земельна ділянка її синові належала на підставі свідоцтва про спадкування від 01.06.2012 року та державного акту на право власності, які до цього часу є дійсними, ніким не оспорені та не скасовані. На державному акті про право власності наявне зазначення, виконане нотаріусом, про те, що її син, ОСОБА_7 відчужив на користь подружжя Тимченків 13/50 частин належної йому земельної ділянки, що становить 308 кв.м.
Тому отримання свідоцтва про право власності подружжям Тимченків 20.11.2013 року на частину земельної ділянки в розмірі 493 кв.м. було здійснено із порушеннями вимог чинного законодавства та поза його волею.
Просила суд визнати протиправним рішення Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області про державну реєстрацію прав на нерухоме майно земельну ділянку з кадастровим номером № 3510100000:21:160:0053, площею 0,0493 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 (номер рішення 8120980 від 20.11.2013 року 09:59:14), та на земельну ділянку з кадастровим номером № 3510100000:21:160:0054, площею 0,0692 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 та внесенню записів за даними рішеннями до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
Скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме реєстрацію права власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на земельну ділянку з кадастровим номером № 3510100000:21:160:0053 ( номер рішення 8120980 від 20.11.2013 року 09:59:14), площею 0,0493 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 та право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку з кадастровим номером № 3510100000:21:160:0054, площею 0,0692 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 . 
Скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 13085203 від 20.11.2013 року, видане на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на земельну ділянку з кадастровим номером № 3510100000: 21:160:0053, площею 0,0493 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , видане державним реєстратором Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області Пилипенко Віталієм Володимировичем.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, укладений 26.07.2016 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 у частині продажу земельної ділянки площею 0,0493 га (кадастровий номер № 3510100000:21:160:0053), що розташована за адресою АДРЕСА_1 .
Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 листопада 2018 позов задоволено частково.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначено, що суд першої інстанції помилково не визнав недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, укладений 26.07.2016 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 у частині продажу земельної ділянки площею 0.0493 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер № 3510100000:21:160:0053.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначено, що він набув право власності на житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 з дотриманням визначених у статті 657 ЦК України вимог за оплатним договором, а тому є добросовісним набувачем. Вказав, що добросовісним вважається набувач, який не знав і не міг знати, що набуває майно в особи, яка не має право його віджувати, а стаття 388 ЦК України встановлює порядок та умови витребування майна від добросовісного набувача. Крім того, посилався на те, що суд самостійно перерахував частку в спільній частковій власності, перевівши її у квадратні метри, не враховуючи те, що частка може рахуватись не тільки з площі, а і з вартості майна.
З матеріалів справи вбачається, що постановою Кропивницького апеляційного суду від 20.03.2019, рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 листопада 2018 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, укладений 26 липня 2016 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , в частині продажу земельної ділянки площею 0,0493 га, кадастровий номер 3510100000:21:160:0053, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , в цій частині задоволено.
Визнано недійсним пункт перший договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, укладеного 26 липня 2016 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , в частині продажу земельної ділянки площею 0,0493 га, кадастровий номер 3510100000:21:160:0053, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 16.12.2020 постанову Кропивницького апеляційного суду від 20.03.2019 скасовано. Передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 04.01.2021 призначено справу до розгляду на 25.02.2021 12 год. 00 хв.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25.02.2021 продовжено строк розгляду справи на 15 днів.
25.02.2021 розгляд справи відкладено до 08.04.2021 11 год.00 хв.
Перевіривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню. Апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволенню.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області Тріщенко Юлії Михайлівни, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог: Відділ у Кіровоградському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, Управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправними дій державного кадастрового реєстратора та скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки в порядку спадкування.
Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 18.08.2014 року.
Суд першої інстанції зазначив, що як вбачається з копії спадкової справи №79/2015, заведеної Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою №2, 16.02.2015 року із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась мати ОСОБА_3 /т.2, а.с. 1-11/.
ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої кіровоградської державної нотаріальної контори Биковим С.Є. 01 червня 2012 року за реєстром №1-1358 був власником земельної ділянки площею 1184,60 кв.м. в межах згідно з планом кадастровий номер 3510100000:21:160:0015, розташованої на території міста Кіровограда, на АДРЕСА_1 , переданої спадкодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) /т.1, а.с. 15/.
ОСОБА_7 звернувся до ОКП «Кіровоградське ООБТІ» із заявою про підготовку пакету документів та свідоцтва про право власності на житлові будинки по АДРЕСА_1 .
Згідно висновку спеціаліста ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» про можливість поділу об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 11.06.2012 року, була наявна технічна можливість виділити земельну ділянку площею 492,7 кв.м. з житловим будинком літ. Б,б,б1, сараями літ. Е,Ж, убиральнею літ. И, питною колонкою +, огорожею N1, N2 з присвоєнням окремої адреси – АДРЕСА_1 з обов`язковою організацією в`їзду/виїзду, для забезпечення можливого сполучення з транспортними магістралями загально міського сполучення /т.1, а.с. 90-93/.
21.06.2012 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого продавець передав у власність, а покупці прийняли у спільну часткову власність (у рівних частках кожний) 13/50 часток у праві власності на домоволодіння з господарсько-побутовими будівлями, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Панчишиною С.С., реєстровий номер 3559 /т.1, а.с. 97-99/.
Також, 21.06.2012 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого продавець передав покупцям у спільну часткову власність (в рівних частках кожному) 13/50 часток у праві власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Панчишиною С.С., реєстрований номер 3564 /т. 1, а.с. 8-13/.
Згідно п. 1.2. договору, земельна ділянка, частка у праві власності на яку відчужується за договором, має такі характеристики: площа 1184,60 кв.м., кадастровий номер 3510100000:21:160:0015, цільове призначення – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).
21.06.2012 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Панчишиною С.С. було посвідченого заяву ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , згідно якої вони згодні з розподілом земельної ділянки та виділом в окрему адресу об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, виданого обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 11 червня 2012 року №53 /т.1, а.с. 96/
Згідно Витягу з державного земельного кадастру на земельну ділянку №НВ-3500490402013 від 26.09.2013 року за заявою ОСОБА_7 від 26.09.2013 року здійснено державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий №3510100000:21:160:0054 з адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,0692 га. /матеріали кримінального провадження № 12016120020008682/.
Згідно Витягу з державного земельного кадастру на земельну ділянку №НВ-3500490392013 від 26.09.2013 року за заявою ОСОБА_6 від 26.09.2013 року здійснено державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий №3510100000:21:160:0053 за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,0493 га. /матеріали кримінального провадження № 12016120020008682/.
Державна реєстрація вказаних земельних ділянок здійснена на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленої ТОВ «Гранд-Інформ».
20.11.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області Пилипенко Віталієм Володимировичем було зареєстровано право власності на нерухоме майно №13085203, а саме: на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3510100000:21:160:0053, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0493 га /т.1, а.с. 151/.
Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 8120980 20.11.2013 р. на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 20.11.2013 р. Реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області зареєстровано право приватної спільної сумісної власності, номер запису про право власності 3453380 на земельну ділянку кадастровий номер 3510100000:21:160:0053 (дата державної реєстрації земельної ділянки 26.09.2013 р.), площею 0,0493 га., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 217007435101, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 13086572 від 20.11.2013 р.
Суд першої інстанції зазначив, що згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
За положеннями статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Суд першої інстанції зазначив, що згідно зі статтею 56 Закону України «Про землеустрій», технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає повинна містити певний перелік документів. 
Відповідно до ч. 12 ст. 186 Земельного кодексу України, технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок погоджується у визначених законодавством випадках
Відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр», ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Згідно до ст. 9 Закону України «Про державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Державна реєстрація земельних ділянок кадастровий № 3510100000:21:160:0053 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0493 га та № 3510100000:21:160:0054 з адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0692 га. була здійснена на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленої ТОВ «Гранд-Інформ».
В матеріалах виготовленої документації відсутні будь-які дати звернення або її виготовлення, наявна надрукована заява від імені ОСОБА_7 , як власника земельної ділянки щодо встановлення меж земельної ділянки натурі (на місцевості) загальною площею 0,0692 га із земель житлової та громадської забудови, що перебувають в запасі Кіровоградської міської ради, проте вказана заява ним не підписана.
Також, згідно пояснювальної записки до технічної документації із землеустрою, земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0493 га у тому числі по угіддях 0,0493 га земель під житловою забудовою одно та двоповерховою для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) надається у спільну часткову власність (13/50 частка) громадянам ОСОБА_6 та ОСОБА_5 із земель житлової та громадської забудови, що перебувають в запасі Кіровоградської міської ради, що не відповідає дійсності.
Згідно витягу з кримінального провадження №12016120020008682, 12.07.2016 року до чергової частини Кіровоградського відділу поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області надійшло повідомлення від ОСОБА_3 про те, що 21.06.2016 року невідома особа перебуваючи в м. Кіровограді, шахрайським шляхом заволоділа частиною її території, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою слідчого Кропивницького відділу поліції ГУ Національної поліції в Кіровоградській області Балануца О.О. кримінальне провадження №1201612002000868 від 12.07.2016 року, розпочате за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, закрито у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно постанови, в ході судового розслідування факт підроблення будь-яких документів не підтвердився.
Також, в матеріалах поземельної книги наявна друкована заява від 26.09.2013 року від ОСОБА_7 до державного кадастрового реєстратора Тріщенко Ю.О., проте вказана заява ним не підписана.
Крім того, а матеріалах кримінального провадження №1201612002000868 від 12.07.2016 року, розпочате за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України міститься заява ОСОБА_7 від 23.04.2013 року на ім`я начальника ГУ Держземагенства у Кіровоградській області, однак вона має виправлення, тому встановити її зміст не є можливим.
Суд першої інстанції зазначив, що згідно договорів купівлі-продажу від 21.06.2012 року, ОСОБА_7 відчужив ОСОБА_6 та ОСОБА_5 13/50 частин належної йому на праві приватної власності земельної ділянки, яка розташована в м. Кіровограді, що становить 308 кв.м. (1184,60 кв.м. х 13/50 часток), а державним кадастровим реєстратором Тріщенко Ю.М. було зареєстровано право власності за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на 493 кв.м.
Іншу частину земельної ділянки, яка перейшла до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що складає 185 кв.м. (493 кв.м. – 308 кв.м.), ОСОБА_7 жодним чином їм не відчужував та не відмовлявся від неї.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області Тріщенко Юлії Михайлівни про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером № 3510100000:21:160:0053, площею 0,0493 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 (номер рішення 8120980 від 20.11.2013 року 09:59:14), та земельної ділянки з кадастровим номером № 3510100000:21:160:0054, площею 0,0692 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 та внесення записів за даними рішеннями до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є протиправними.
Зважаючи на протиправність дій кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області Тріщенко Юлії Михайлівни про державну реєстрацію земельних ділянок, подальша державна реєстрація окремої земельної ділянки з кадастровим номером №3510100000:21:160:0053 на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_5 площею 493 кв.м. здійснена 20.11.2013 року підлягає скасуванню.
За вказаного, позовні вимоги про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме реєстрацію права власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на земельну ділянку з кадастровим номером № 3510100000:21:160:0053 (номер рішення 8120980 від 20.11.2013 року 09:59:14), площею 0,0493 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 та право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку з кадастровим номером № 3510100000:21:160:0054, площею 0,0692 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 13085203 від 20.11.2013 року, видане на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на земельну ділянку з кадастровим номером № 3510100000: 21:160:0053, площею 0,0493 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , видане державним реєстратором Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області Пилипенко Віталієм Володимировичем підлягають до задоволення.
Суд першої інстанції зазначив, 26.07.2016 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, згідно умов якого останній придбав житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під номером АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П., реєстровий № 1914 /т. 1 а.с. 17-19/.
За даними документа, що посвідчує право власності, та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу №13082885), наданого 20.11.2013 року ОСОБА_9 , державним реєстратором Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області, житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який відчужується за даним договором, Ббб1, загальною площею 43,85 кв.м., житловою площею 32,98 кв.м., має господарсько-побутові будівлі, що до нього прилягають: сарай Е, сарай Ж, убиральня И, питна колонка +, огорожа N1N2, розташований на земельній ділянці площею 0,0493 га, кадастровий номер земельної ділянки 3510100000:21:160:0053. Земельна ділянка приватизована.
Згідно п.2 вказаного договору, житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями належить продавцям на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого ОСОБА_9 , державним реєстратором Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області 20 листопада 2013 року, індексний номер 13082290, зареєстрованого 20.11.2013 року Пилипенком В.В., державним реєстратором Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області за номером запису про право власності 3452603, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 216961635101, індексний номер витягу 13082885.
Також, 26.07.2016 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно якого продавці передали у власність, а покупець прийняв у власність земельну ділянку розміром 0,0493 га, кадастровий номер 3510100000:21:160:0053, розташовану на АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Договір посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П., реєстровий № 1915 /матеріали кримінального провадження № 12016120020008682/.
Вказана земельна ділянка належала продавцям на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого ОСОБА_9 , державним реєстратором Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області 20 листопада 2013 року, індексний номер 13085203, зареєстрованого 20.11.2013 року Пилипенком В.В., державним реєстратором Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області за номером запису про право власності 3453380, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 217007435101, індексний номер витягу 13086572.
Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України одна із сторін договору або інша заінтересована особа вправі заперечити його дійсність, якщо недійсність правочину прямо не встановлена.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, відповідача ОСОБА_1 , представників позивача та відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, а тому числі матеріали кримінального провадження № 12016120020008682, приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 до Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області Тріщенко Юлії Михайлівни, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Відділ у Кіровоградському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, Управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправними дій державного кадастрового реєстратора та скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки в порядку спадкування підлягає задоволенню частково.
Суд першої інстанції зазначив, що позивач просить визнати недійсним договір купівлі - продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, укладений 26.07.2016 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 у частині продажу земельної ділянки площею 0,0493 га (кадастровий номер № 3510100000:21:160:0053), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Проте, як вбачається з копії договору від 26.07.2016 року, укладеного між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 купівлі - продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями право власності на земельну ділянку площею 0,0493 га (кадастровий номер № 3510100000:21:160:0053), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за цим договором не відчужувалось та не було предметом зазначеного договору /т. 1 а.с. 17-19/.
Посилаючись на ч. 1 ст. 81 ЦПК України, ч. 1 ст. 89 ЦПК України,ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі  і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог
Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 13  ЦПК України  суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених   нею  вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. 
За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 був власником земельної ділянки площею 1184,60 кв. м, кадастровий номер 3510100000:21:160:0015, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та була передана спадкодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори Биковим С.Є. 01 червня 2012 року за реєстром №1-1358 (т.1, а.с. 15). 
21 червня 2012 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого продавець передав у власність, а покупці прийняли у спільну часткову власність (у рівних частках кожний) 13/50 часток у праві власності на домоволодіння з господарсько-побутовими будівлями, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Панчишиною С.С., реєстровий номер 3559 (т.1, а.с. 97-99).
З матеріалів справи вбачається, що у червні 2012 року ОСОБА_7 звертався до ОКП «Кіровоградське ООБТІ» із заявою про підготовку пакету документів та свідоцтва про право власності на житлові будинки по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.87).
З обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації» від 11 червня 2012 року висновку спеціаліста Обласного комунального підприємства «Кіровоградського (далі по тексту – ОКП «КООБТІ») вбачається про можливість поділу об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
У описовій частині висновку зазначено: враховуючи, що домоволодіння розташовано по АДРЕСА_1 має два відокремленні в`їзди /виїзди на території землі загального користування площею 1184,6 м.кв. згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 16.04.2008 р. №010838700052 технічно можливо поділ частини домоволодіння з присвоєнням адреси: АДРЕСА_1 .
Частина домоволодіння, яка пропонується до поділу, розташована на земельній ділянці площею 492,7 м.кв.
Межі ділянки, що можливо виділити в окрему адресу, відображені на схемі червоним кольором.
У кінцевому висновку зазначено: враховуючи вищезазначені норми, інструктивні вказівки та розташування будівель на земельній ділянці по АДРЕСА_1 є технічна можливість виділити земельну ділянку площею 492,7 кв. м з житловим будинком літ. Б,б,б1, сараями літ. Е,Ж, убиральнею літ. И, питною колонкою +, огорожею N1, N2 з присвоєнням окремої адреси – АДРЕСА_1 з обов`язковою організацією в`їзду/виїзду, для забезпечення можливого сполучення з транспортними магістралями загально міського сполучення.
Виділити в окрему адресу житловий будинок по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 , можливо згідно з розмірами та межами, як відображено на схемі №1 червоним кольором. (т.1, а.с. 88-93) 
21 червня 2012 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого продавець передав покупцям у спільну часткову власність (в рівних частках кожному) 13/50 часток у праві власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Панчишиною С.С., реєстрований номер 3564 (т. 1, а.с. 8-13).
Відповідно до п. 1.2. договору, земельна ділянка, частка у праві власності на яку відчужується за договором, має такі характеристики: площа 1184,60 кв. м, кадастровий номер 3510100000:21:160:0015, цільове призначення – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (т. 1, а.с. 8).
З матеріалів справи вбачається, що 21.06 2012 року ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 звернулись до приватного нотаріуса для засвідчення підписів на заяві в якій зазначено, що вони погоджуються з розподілом земельної ділянки та виділом в натурі в окрему адресу об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, виданого обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 11.06.2012 року № 53 який додається до цієї заяви.
Підписи на зазначені заяві засвідчені приватним нотаріусом Панчишиною С.С.
Зареєстровані в реєстрі № 3575,3576,3577 21.06.2012р.
Встановлені обставин свідчать, що ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ще до укладення договорів купівлі продажу будинку та земельної ділянки погодились з розподілом земельної ділянки та виділом в окрему адресу об`єкту нерухомості і ОСОБА_7 , не заперечував проти виділення ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в натурі земельну ділянку розміром 492.7 м. кв. з житловим будинком сараями, убиральнею питною колонкою, огорожею з присвоєнням окремої адреси - АДРЕСА_1 з обов`язковою організацією в`їзду/виїзду для забезпечення можливого сполучення з транспортними магістралями загального міського значення.
Доводи позивача, що ОСОБА_7 не давав своєї згоди на виділення в натурі земельної ділянки розміром 492.7 м. кв. із земельної ділянки яка перебувала у його власності і відповідно був порушений порядок виділення в натурі земельної ділянки в окрему адресу є необґрунтованими, оскільки спростовуються зазначеними матеріалами справи.
З заяви від 21.06.2012 р, підпис на якій засвідчено приватним нотаріусом, вбачається, що зазначена заява адресована компетентним органам та всім тим, кого це стосується. Тобто зазначена заява подається в будь- які органи, які здійснювали процедурні питання відносно земельної ділянки, яка є предметом судового спору.
З матеріалів справи вбачається, що позивач посилається, що ОСОБА_7 здійснив продаж земельної ділянки ОСОБА_6 , ОСОБА_5 відповідно до договору купівлі продажу саме у розмірі 308 кв.м. 
З матеріалів справи вбачається, що 21.06.2012 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ОСОБА_5 укладено договір купівлі продажу , за умовами якого продавець передав у спільну часткову власність ( в рівних частках кожному)13/50 часток у праві власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 .
Встановлені обставини свідчать, що під час продажу ОСОБА_7 передав у спільну часткову власність відповідачів ( в рівних частках кожному)13/50 частку у праві власності на земельну ділянку, а не визначені конкретні розміри ділянки, як зазначає позивач.
Під час виділення в окрему адресу, на підставі висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, виданого обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 11.06.2012 року № 53 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ОСОБА_5 погоджено саме розмір земельної ділянки площею 0,0493 м.кв., який виділяється ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .
На зазначені обставини суд першої інстанції не звернув увагу задовольняючи позов.
Згідно з витягом з державного земельного кадастру на земельну ділянку №НВ-3500490392013 від 26 вересня 2013 року за заявою ОСОБА_6 від 26 вересня 2013 року здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0493 га, кадастровий номер 3510100000:21:160:0053, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). 
Посилання ОСОБА_3 , що при вирішенні питання про виділ земельної ділянки в окрему адресу з нею не погоджували такі дії є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_3 не була власником спірної земельної ділянки на час здійснення таких дій, відповідно таке погодження не відповідає діючому законодавству.
ОСОБА_3 зазначає, що реєстрація державним реєстратором відбулась з порушенням, оскільки технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленої товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд-Інформ» має невідповідність дійсним обставинам в частині належності земельної ділянки.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені обставини не мають суттєвого значення при розгляді справи, оскільки технічні помилки  допущені при визначені належності земельної ділянки, спростовуються іншими матеріалами при виготовлені зазначеної технічної документації, зокрема  висновком спеціаліста Обласного комунального підприємства «Кіровоградського від 11.06.2012 року. 
З матеріалів справи вбачається, що 26 липня 2016 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, згідно з умовами якого останній придбав житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під номером АДРЕСА_1 .
Договір було посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П., реєстровий № 1914 (т. 1 а.с. 17-19).
26.07.2016 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки розміром 0.0493 га. кадастровий номер 3510100000:21:160:0053 розташовану на території АДРЕСА_1 і сплачує за неї грошову суму у порядку та на умовах, передбачених цим договором.
Вказана земельна ділянка належала продавцям - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого ОСОБА_9 , державним реєстратором Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області 20 листопада 2013 року, індексний номер 13085203, зареєстрованого 20 листопада 2013 року Пилипенком В.В., державним реєстратором Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області за номером запису про право власності 3453380, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 217007435101, індексний номер витягу 13086572. 
Вимоги позивача про скасування договору купівлі продажу житлового будинку від 26.07 2016 року в частині продажу земельної ділянки площею 0.0493 га. що розташована за адресою АДРЕСА_1 не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_1 набув право власності як на будинок та і на земельну ділянку відповідно до норм діючого законодавства.
Належні та допустимі докази на спростування зазначених висновків позивачем не надано.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в договорі про продаж будинку питання про продаж спірної земельної ділянки не вирішувався.
Земельна ділянка була відчужена за іншим самостійним договором купівлі продажу, відповідно зазначені вимоги є необґрунтованими. 
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ч.2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.
Частиною 1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
За положеннями статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону.
Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України одна із сторін договору або інша заінтересована особа вправі заперечити його дійсність, якщо недійсність правочину прямо не встановлена.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем по справі на підтвердження позову зазначається, що після смерті сина вона як спадкоємець отримала у спадщину спірне майно і дії відповідачів порушують як права сина так і її майнові права.
Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, на підтвердження його порушеного права, як спадкоємця, діями відповідачів то відповідно позов не підлягає задоволенню.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку задовольнивши частково позовні вимоги.
Висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
Відповідно до п. 1  ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Приймаючи до уваги встановленні обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції при розгляді справи не встановив дійсні обставини по справі, допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,
                              
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Кіровського районного  суду міста Кіровограда від 29 листопада 2018 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області Тріщенко Юлії Михайлівни, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Відділ у Кіровоградському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, Управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправним рішення Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області Тріщенко Юлії Михайлівни про державну реєстрацію прав на нерухоме майно земельну ділянку з кадастровим номером 3510100000:21:160:0053, площею 0,0493 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 (номер рішення 8120980 від 20.11.2013 року 09:59:14), та на земельну ділянку з кадастровим номером 3510100000:21:160:0054, площею 0,0692 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 , та внесення записів за даними рішеннями до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме реєстрацію права власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на земельну ділянку з кадастровим номером 3510100000:21:160:0053 (номер рішення 8120980 від 20.11.2013 року 09:59:14), площею 0,0493 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 , та права власності ОСОБА_7 на земельну ділянку з кадастровим номером 3510100000:21:160:0054, площею 0,0692 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 , скасування Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 13085203 від 20.11.2013, видане на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на земельну ділянку з кадастровим номером 3510100000:21:160:0053, площею 0,0493 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 , видане державним реєстратором Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області Пилипенко Віталієм Володимировичем, визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, укладений 26.07.2016 між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 у частині продажу земельної ділянки площею 0,0493 га (кадастровий номер 3510100000:21:160:0053), що розташована за адресою АДРЕСА_1 , відмовити.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2880 грн.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий: 

Судді: