ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2021 р.	Справа № 629/1160/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Григорова А.М. ,
за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.05.2021, головуючий суддя І інстанції: Каращук Т.О., вул. Ярослава Мудрого, 9, м. Лозова, 64600, повний текст складено 06.05.21 року по справі № 629/1160/21 за позовом       ОСОБА_1  до      СРПП №3 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області      третя особа      Головне управління Національної поліції України в Харківській області  про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з адміністративним позовом до СРПП №3 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, третя особа Головне управління Національної поліції України в Харківській області, в якому просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА №802579 від 24.01.2021 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що 24.01.2021 року він направлявся на машині ЗАЗ «sens», номерний знак НОМЕР_1 з смт Панютино до м.Лозова, з приблизною швидкістю 40 км/год. Позивач попрохав працівників поліції показати відеофіксацію, на що сержант ОСОБА_2 виніс телефон та почав показувати запис. На даному відео не було видно правопорушення, а відео з відеореєстратора працівники поліції відмовилися показати. Працівники поліції склали постанову, не врахувавши пом`якшувальні обставини та, як зазначає позивач, ним були написані пояснення, в яких він просив відкласти розгляд для залучення адвоката, однак працівники поліції повідомили, що у нього є 5 хвилин для залучення адвоката, а свідків вони залучати не будуть. ОСОБА_1 також вказав, що ознайомитися з постановою йому не дали, лише вказали на місце, де підписати. Позивач додатково зазначив, що заперечує йому написати не дали, вихопили постанову, сіли в машину та поїхали. Після чого позивач викликав « 102» та написав заяву, що працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були без засобів індивідуального захисту, а також інспектор ОСОБА_2 , був без нагрудного знака, він був в кармані, ОСОБА_1 зазначив в заяві і про поведінку інспекторів. Зважаючи на вище викладене, позивач просив скасувати постанову серії БАА №802579 від 24.01.2021 року як незаконну, так як відеозапис всупереч інструкції здійснювався на телефон працівника поліції, позивач рухався прямо та не здійснював маневрів, а тому стоп-сигнал та повороти не вмикались. Полторапавлов також вказав, що йому не роз`яснювалися його права, не вказали нормативно-правові акти, на підставі яких вони застосовують превентивні заходи, жодних доказів вини працівниками поліції не надано. Також згодом позивачем надавалися пояснення, в яких він вказував те, що вже зазначалося в позові.
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.05.2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до СРПП № 3 Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області, третя особа - Головне управління Національної поліції України в Харківській області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовлено в повному обсязі.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що ним було написано пояснення на ім`я начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області Олександра Долженко, в якому він прохав перенести дату розгляду справи, щоб залучити захисника, належним чином завірену копію пояснення було подано з додатками до позовної заяви, але суддею Каращук Т.О. проігноровано дане пояснення, у зв`язку з чим винесене необгрунтоване рішення.
Позивач наголошує, що інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. 
Позивач зауважує, що якщо під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, особа яка притягується до адміністративної відповідальності виявила бажання скористатись правовою допомогою, про що надала відповідне письмове клопотання, але інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, то такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Крім того, позивач зазначає, що фіксації (відеозйомки), була здійснена на телефон працівника патрульної поліції, а відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а саме розділу III відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.
Позивач вважає, що поліцейські під час використання засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису повинні діяти відповідно до інструкції, а не на власний розсуд.
На думку позивача, якщо навіть в дорозі у нього перестали працювати поворотник та стоп сигнал тому, що дорога по АДРЕСА_1 , дуже погана, в вибоїнах та ямах, поліцейські повинні були попередити про несправність даних приладів, а він здійснив би всі дії задля усунення недоліків, але замість цього вони відразу почали заповнювати постанову серія БАА № 802579 від 24.01.2021 року, якою ОСОБА_1 1955 р.н. притягнуто до аміністративної відповідальності заст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн.
Позивач вважає, що рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.05.2021 року по справі № 629/1160/21 винесене без обґрунтування вищезазначених фактів, які навіть не взято до уваги, та не знайшли належного висвітлення в рішенні.
Третя особа, Головне управління Національної поліції України в Харківській області, надала до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача в якому зазначає, що 02.02.2021 ОСОБА_1 вже звертався до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до СРПП № 3 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 802579 від 24.01.2021, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01.03.2021 по справі 629/560/21, позовна заява була повернута позивачу у зв`язку із тим, що недоліки не було усунуто.
Представник третьої особи вважає, що оскільки позивач не скористався своїм правом на оскарження ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області по справі № 629/560/21 від 01.03.2021 про повернення, доводи викладені у заяві позивача від 09.03.2021 не можуть бути підставою для відкриття провадження у справі № 629/1160/21, а можуть бути лише підставою для апеляційного оскарження ухвали про повернення.
На думку представника третьої особи, суд першої інстанції повинен був застосувати ч. 3 ст. 123 КАС, яка надає повноваження суду залишити позовну заяву без розгляду у випадку, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі.
Відповідач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що згідно копії постанови у справі про адміністративне правопорушення серія БАА № 802579 від 24.01.2021 року, винесеної поліцейським СРПП старшим лейтенантом поліції Солонина Д.С. було встановлено, що 24.01.2021 року о 10:10 год в Харківській області, м.Лозова, по вул.Гвардійська, громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ «sens», д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом ПК-01, д.н.з. НОМЕР_2 , в якого не працювали стоп-сигнал та покажчики повороту,та були відсутні бризковики, чим порушив п.31.4.3.а Правил дорожнього руху України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КпАП України та на нього накладено штраф у розмірі 340, 00 гривень.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем надано достатньо допустимих та належних доказів, які свідчать про наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_4 за ст. 121 ч.1 КУпАП, викладено в оскаржуваній позивачем постанові.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП), який визначає правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.
Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).
Згідно ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 1061, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 1162, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 1644, статтею 1751 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 1811, частина перша статті 182, статті 183, 184, 1892, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).
Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 3 ст. 283 КУпАП встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII “Про Національну поліцію” (далі Закон 580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України “Про дорожній рух” учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно вимогп.31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Відповідно до п.31.4.3.а ПДР України, зовнішні світлові прилади: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.
Статтею 31 Закону 580-VIII зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 вказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Водночас, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем додано відеозапис, який на думку останнього містить дані, про порушення позивачем правил дорожнього руху, а саме п.31.4.3.а Правил дорожнього руху України.
Дійсно, представлений відеозапис фіксує рух автомобіля ЗАЗ “sens”, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом ПК-01, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача. 
Проте, колегія суддів переглянувши наданий відеозапис встановила, що на даному відеозаписі не зафіксована ані процедура розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, ані факту порушення позивачем Правил дорожнього руху України, а інших доказів правомірності та законності постанови відповідачем не надано.
Також, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач вчинив всі передбачені чинним законодавством дії, такі як повідомлення позивачу на місці зупинки посади, звання та прізвища поліцейського та причину зупинки; роз`яснення позивачу його прав.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що факт правопорушення не підтверджено належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим, з огляду на норми ч. 2 ст. 77 КАС України.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України, електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".
Колегія суддів зазначає, що надані відповідачем матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора.
Як встановлено колегією суддів, шляхом огляду змісту оптичного диску, на відеозаписах відсутній цифровий підпис як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій.
Таким чином, наданий суду відеозапис взагалі не є допустимими доказами в розумінні ст. 74 КАС України.
Отже, колегія суддів зауважує, що до матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснений запис правопорушення, який відповідно до вимог вищенаведених норм Закону є оригіналом такого електронного доказу.
Крім того, в адміністративному позові позивач заперечує проти скоєння ним порушення передбаченого ч.2 ст. 122 КупАП.
Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зробив передчасні висновки.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.05.2021 року по справі № 629/1160/21, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.05.2021 по справі № 629/1160/21  скасувати.
Прийняти постанову, якою позов задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністратине правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА № 802579 від 24.01.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до аміністративної відповідальності заст. 122 КУпАПта накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпП закрити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    А.М. Григоров   	
Повний текст постанови складено  24.06.2021 року