Ухвала
іменем України 
15 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 734/1366/20
провадження № 51-1658 ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду      у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу  засудженого ОСОБА_4 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2020 року,
встановив:
За вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2020 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 4 статті 152 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 04 березня 2021 року вирок         Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2020 рокузалишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вироком місцевого суду.
Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону
 
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Крім того, зміст касаційної скарги засудженого зводиться до вільних пояснень щодо незаконних, на його думку, дій працівників поліції, при цьому він ненаводить обґрунтування незаконності оскаржуваного рішення, не зазначає, з яких підстав його слід переглянути судом касаційної інстанції та не вказує, яке рішення цей суд повинен прийняти за наслідками розгляду його скарги.
Вказане позбавляє суд касаційної інстанції визначитись з предметом оскарження та прийняти остаточне рішення за результатами розгляду його касаційної скарги.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Тобто, у касаційній скарзі засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що може бути підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції. 
 
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 
 
З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд           

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2020 року, залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали. 

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                        ОСОБА_3