Постанова
Іменем України
 
14 квітня 2021 року
м. Київ 
 
справа № 757/69361/17-ц
провадження № 61-15891св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого – Крата В. І. (суддя-доповідач),
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі: Міністерство оборони України, Державна казначейська служба України, третя особа – Київський міський військовий комісаріат,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Міністерства оборони України, яка підписана представником Зеленовим Андрієм Сергійовичем, на постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Слюсар Т. А., Волошиної В. М., Мостової Г. І.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2017 року  ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Міністерства оборони України, Державної казначейської служби України про стягнення 3 % річних, інфляційних втрат, пені, компенсації моральної шкоди, визнання дій дискримінаційними.
 
Позов мотивований тим, що 10 липня 2015 року    ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання одноразової грошової допомоги, як інвалід війни II групи, що настала внаслідок контузії та поранення, які пов`язані із проходженням та виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Заява була отримана Київським міським військовим комісаріатом 13 липня 2015 року. Позивачу відмовлено у реалізації його права на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із невизнанням за ним такого права. Не погоджуючись з рішенням Міністерства оборони України позивач оскаржив його до суду. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 березня 2017 року, яке набрало законної сили 30 травня 2017 року, визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку та зобов`язано розглянути питання щодо надання зазначеної допомоги. 25 липня 2017 року Міністерством оборони України була виплачена позивачу одноразова грошова допомога, в розмірі 243 600,00 грн. 
 
Позивач зазначав, що оскільки Міністерство оборони України на підставі поданих    ОСОБА_1 документів, щодо виплат одноразової грошової допомоги повинно було здійснити його 27 серпня 2015 року, а отже, відповідач не виконав зобов`язання в строк, з останнього за період з 27 серпня 2015 року по 24 липня 2017 року підлягає стягненню заборгованість з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та пені. Крім того, внаслідок неправомірних, винних дій відповідача завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що противоправними діями МОУ позивач зазнав суттєвих переживань та страждань.
 
ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про зміну предмету та підстав позову, збільшення позовних вимог, просив 
визнати заперечення Міністерства оборони України у визнанні та реалізації права позивача, який є особою з інвалідністю внаслідок війни на призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги дискримінацією позивача за ознакою інвалідності;
стягнути солідарно з Міністерства оборони України, Державної казначейської служби України 
63 443 грн інфляційних втрат, 
13 955,80 грн 3 % річних, 
101 094,80 грн пені, 
500 000 грн компенсації моральної шкоди.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, щоЗаконом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни. У статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначені підстави надання одноразової грошової допомоги військовослужбовцям та членам їх сімей. Одноразова грошова допомога є правом особи, рішення щодо її виплати чи не виплати приймається уповноваженим законом державним органом і не передбачає безумовного обов`язку по її виплаті. Порядок отримання одноразової грошової допомоги визначений постановою Кабінету Міністрів України № 975. Оскільки правовідносини між сторонами не є зобов`язальними чи договірними, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання  
 
Додатковим рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2020 року вирішені позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання заперечення Міністерства оборони України у визнанні та реалізації права позивача, який є особою з інвалідністю внаслідок війни на призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги дискримінацією позивача за ознакою інвалідності та провадження у цій частині закрито.
 
Додаткове рішення мотивоване тим, що позовна вимога визнати заперечення Міністерства оборони України у визнанні та реалізації права позивача, який є особою з інвалідністю внаслідок війни, та призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги, підтверджену листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 19 червня 2016 року № 248/3/6/740 та скасовані в подальшому судовими рішеннями, що набрали законної сили дискримінацією за ознакою інвалідності, не була вирішена під час ухвалення рішення суду. Вимогою про визнання заперечення Міністерства оборони України у визнанні та реалізації права позивача, який є особою з інвалідністю внаслідок війни на призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги дискримінацією позивача за ознакою інвалідності, позивачем оскаржується сам факт заперечення відповідачем його права на отримання певної суми коштів. Тобто в даному випадку заперечення Міністерства оборони України права позивача на призначенні і виплаті йому грошової допомоги є дією, яка в свою чергу підлягає оскарженню (і відповідно розгляду) в порядку адміністративного судочинства.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Київського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. 
 
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року в частині вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.
 
Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 63 443,13 грн інфляційних втрат та 13 955, 80 грн 3 % річних.
 
У іншій частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року залишено без змін.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати одноразової грошової допомоги у сумі 243 600,00 грн, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України, а тому вимоги позивача в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з 27 серпня 2015 року по 24 липня 2017 року, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Отже, районний суд в частині вирішення вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат неправильно застосував матеріальний закон, який підлягав застосуванню, у зв`язку з чим в цій частині рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову. Що стосується пені в розмірі 101 094,80 грн, яку також просить стягнути позивач, то колегія суддів погоджується з висновком суду про необґрунтованість таких вимог. Правові підстави до стягнення з відповідача пені, як санкції за невиконання грошового зобов`язання, відсутні. В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо завдання позивачу моральної шкоди несвоєчасною сплатою матеріальної допомоги. 
 
Аргументи учасників справи
 
У жовтні 2020 року Міністерство оборони України подало касаційну скаргу, яка підписана представником Зеленовим А. С., в якій просило постанову скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що на думку позивача грошове зобов`язання Міністерства оборони України щодо виплати одноразової грошової допомоги виникло 27 серпня 2015 року, тобто через 45 діб після отримання військовим комісаріатом заяви про виплату відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. зазначив, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
У січні 2021 року  ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу Міністерства оборони України, в якому просив касаційну скаргу задовольнити частково. Відзив ОСОБА_1 мотивовано тим, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги. Згідно Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги відповідач був зобов`язаний призначити і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, тобто не 243 600 грн, а 320 000 грн.
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 05 квітня 2021 року: в задоволенні клопотання Міністерства оборони України, яке підписане представником Зеленовим А. С., про розгляд справи за участі представника Міністерства оборони України відмовлено; призначено справу до судового розгляду.
 
Межі та підстави касаційного перегляду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
 
В ухвалі Верховного Суду від 22 грудня 2020 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
Позиція Верховного Суду
 
Суди встановили, що 10 липня 2015 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю ІІ групи, що настала внаслідок контузії та поранення, які пов`язані з проходженням та виконанням ним обов`язків військової служби 
 
Листом від 19 лютого 2016 року № 248/3/6/74С департамент фінансів МОУ на лист КМВК надав відповідь, з якої вбачається, що підстави для виплати одноразової грошової допомоги позивачу відсутні 
 
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 березня 2017 року, яка набрала законної сили 30 травня 2017 року, визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови    ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконані інтернаціонального обов`язку та зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати йому, як інваліду другої групи, одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975
 
25 липня 2017 року Міністерство оборони України перерахувало  ОСОБА_1 виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 243 600,00 грн.
 
Згідно частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
 
Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
 
У частині п`ятій статті 21 КАС України визначено, зокрема, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У пунктах 7.71-7.73 постанови Великої Палати Верховного Суд від 09 лютого 2021 року у справі № 520/17342/18 (провадження № 14-158цс20) вказано, що «Фонд як суб`єкт владних повноважень наділений владними управлінськими функціями, а правовідносини, які виникли між сторонами, є публічно-правовими та таким, що виникли з приводу соціальних гарантій. Велика Палата звертає увагу на те, що у цій справі позов про відшкодування моральної шкоди пред`явлено в одному провадженні з позовними вимогами про стягнення грошових коштів за аксесорним публічно-правовим зобов`язанням. А тому такі позовні вимоги підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. З огляду на характер правовідносин, що виникли між сторонами, зміст прав та обов`язків у цих правовідносинах і їх суб`єктний склад, слід виснувати, що у цій справі між сторонами виник публічно-правовий спір щодо нарахування, сплати та перерахунку соціальних виплат, який підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а тому за позовними вимогами про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних на підставі статті 625 ЦК України та про стягнення втрат частини соціальних виплат у зв`язку з несвоєчасною їх виплатою на підставі Закону України № 2050-III, з одночасним відшкодуванням моральної шкоди а тому справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.».
 
Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
 
У справі, що переглядається, у цій справі між сторонами існує публічно-правовий спір щодо несвоєчасної виплати одноразової грошової допомоги та стягнення, у зв`язку із цим, 3 % річних, інфляційних втрат, пені та компенсації моральної шкоди, який підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Тому судам слід було закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 3 % річних, інфляційних втрат, пені та компенсації моральної шкоди, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного, а має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.
 
Оскільки Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вирішив на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України закрити провадження у справі, то він відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України, у редакції Закону № 460-IX, роз`яснює позивачеві його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи до відповідного суду господарської юрисдикції.
 
Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
 
З урахуванням необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суд від 09 лютого 2021 року у справі № 520/17342/18 (провадження № 14-158цс20) колегія суддів вважає, що: касаційну скаргу слід задовольнити частково; рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2020 рокув частині позовних вимог про стягнення 3 % річних, інфляційних втрат, пені та компенсації моральної шкоди скасувати та провадження в справі в цій частині закрити.
 
Керуючись статтями 255, 256, 400, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Міністерства оборони України, яка підписана представником Зеленовим Андрієм Сергійовичем, задовольнити частково.
 
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Державної казначейської служби України, третя особа – Київський міський військовий комісаріат, про стягнення 3 % річних, інфляційних втрат, пені та компенсації моральної шкоди скасувати.
 
Провадження у цивільній справі № 757/69361/17-ц за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Державної казначейської служби України, третя особа – Київський міський військовий комісаріат в частині позовних вимог про стягнення пені та компенсації моральної шкоди, закрити.
 
Повідомити  ОСОБА_1 , що розгляд цієї справи в частині позовних вимог  ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Державної казначейської служби України, третя особа – Київський міський військовий комісаріат, про стягнення 3 % річних, інфляційних втрат, пені та компенсації моральної шкоди, віднесений до юрисдикції адміністративного суду.
 
З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року та постанова Київського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року в скасованій частині втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає

Головуючий                                                                                     В. І. Крат
 
Судді:                                                                                              Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
 
Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук