Ухвала 
Іменем України 
 
29 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 632/2265/18
провадження № 51-5928км20
 
Верховний Суд  колегією суддів Першої судової палати  Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря 
судового засідання           ОСОБА_4 ,
прокурора                           ОСОБА_5 ,
виправданого                     ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника                            ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 12018220400000243 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі – КК),
 
за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні, на ухвалу Харківського апеляційного суду від 3 вересня 2020 року.
 
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2019 року ОСОБА_6  визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК та виправдано на підставі п. 2 ч.1 ст. 373 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), у зв`язку з недоведеністю вчинення ним вказаних кримінальних правопорушень.
 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 3 вересня 2020 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
 
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався в тому, що протягом березня – травня 2018 року, точних дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, він займався пошуком металобрухту неподалік від с. Олексіївка Первомайського району Харківської області, під час якого, діючи умисно, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки незаконного поводження з бойовими припасами, не маючи передбаченого законом дозволу на зберігання, знайшов та переніс за місцем мешкання на АДРЕСА_2 , мисливський патрон, калібру 7,62х39 з кулею «НР», призначений для стрільби з мисливських карабінів, та 8 гвинтівкових патронів калібру 7,62х54R з кулею «ЗБ-46», призначених для стрільби з гвинтівок системи Мосіна зразка 1891/1930 років, які зберігав до вилучення працівниками поліції 1 червня 2018 рокупід час проведення обшуку.
 
Крім того, 1 червня 2018 року під час проведення обшуку за вищезазначеним місцем мешкання ОСОБА_6 було вилучено паперовий згорток із речовиною сіро-зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом – канабісом масою в перерахунку на суху речовину 6,730 г, яку ОСОБА_6 зберігав без мети збуту.
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК як зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу та за ч. 1 ст. 309 КК, як зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
 
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. На підтвердження своїх доводів прокурор посилається на недотримання судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК, а саме залишення без уваги доводів апеляційної скарги прокурора про те, що судом першої інстанції не в повній мірі надано оцінку доказам сторони обвинувачення, зокрема протоколу проведення обшуку від 1 червня 2018 року та показанням (понятих) свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; не надано оцінки доводам прокурора про те, що суд першої інстанції не мотивував свого рішення щодо визнання свідка (понятого) ОСОБА_8 зацікавленою особою; не взято до уваги доводи прокурора про те, що стороні обвинувачення не надано для ознайомлення доказів сторони захисту; неправильно розцінено доводи сторони обвинувачення щодо вирішення питання про долю речових доказів.
 
Позиції учасників судового провадження
 
Від захисника виправданого ОСОБА_6 – адвоката ОСОБА_7 надійшли заперечення. 
 
Від прокурора, який брав участь у провадженні до початку касаційного розгляду надійшло клопотання про поновлення строків касаційного оскарження, у якому він посилається на те, що останнім днем касаційного оскарження, на його думку, є 4 грудня 2020 року.
 
Прокурор ОСОБА_5 зазначила, що клопотання прокурора про поновлення строку на касаційне оскарження не підлягає задоволенню, оскільки прокурор, вважаючи, що касаційну скарга подана своєчасно, не навів обґрунтованих мотивів щодо поважності пропущення такого строку. Також прокурор ОСОБА_5 не підтримала касаційної скарги, оскільки вона подана з пропущенням строку на касаційне оскарження. 
 
Захисник ОСОБА_7 та виправданий ОСОБА_6 вважали, що касаційна скарга не підлягає задоволенню та подана з пропущенням строку на касаційне оскарження.
 
Мотиви суду
 
Заслухавши учасників судового провадження та перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора підлягає закриттю з огляду на таке.
 
Згідно із ст. 113 КПКщо процесуальні строки – це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
 
Оскільки ч. 1 ст. 116 КПК визначено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки, то для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення. При визначенні початку обчислення строку важливо точно знати момент, з якого починається його перебіг, та чи існує необхідність у поновленні такого строку.
 
Згідно із ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,– в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
 
Як убачається з наявних у Верховному Суді матеріалів, касаційна скарга прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження, на ухвалу Харківського апеляційного суду від 3 вересня 2020 року надійшла до Верховного Суду 7 грудня 2020 року. У цій касаційній скарзі була відсутня дата її підписання.
 
Перевіркою встановлено, що касаційна скарга прокурора була прийнята до відправлення 4 грудня 2020 року в поштовому відділені № 022 у м. Харкові.
 
У своєму клопотанні прокурор обґрунтовано посилається на те, що при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу. Тобто у цьому випадку строк обчислюється з 4 вересня 2020 року.
 
Проте відповідно до ч. 4 ст. 115 КПК строк закінчується у відповідне число останнього місяця. 
Оскільки судове рішення суду апеляційної інстанції було проголошене 3 вересня 2020 року, то останній день касаційного оскарження цього рішення - 3 грудня 2020 року (четвер). З 4 грудня 2020 року починається відлік наступного місяця, що в даному випадку спростовує доводи прокурора про своєчасність подання касаційної скарги.
 
Водночас прокурор, посилаючись на своєчасне подання касаційної скарги, у своєму клопотанні взагалі не наводить будь-яких обґрунтованих мотивів щодо поважності пропуску строку касаційного оскарження.
 
У зв`язку з цим клопотання прокурора є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.
 
Таким чином, ураховуючи, що касаційну скаргу прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні, подав з пропущенням строку на касаційне оскарження, кримінальне провадження з перегляду ухвали Харківського апеляційного суду від 3 вересня 2020 року щодо ОСОБА_6 у касаційному порядку підлягає закриттю.
 
Керуючись статтями 426, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Клопотання прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні, про поновлення строків касаційного оскарження залишити без задоволення.
 
Касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні, на ухвалу Харківського апеляційного суду від 3 вересня 2020 року щодо ОСОБА_6 закрити.
 
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

ОСОБА_1                      ОСОБА_2                      ОСОБА_3