ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року	Львів	Справа № 159/449/21 пров. № А/857/7523/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Улицького В.З., Шавеля Р.М., 
за участю секретаря                    Мельничук Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу  Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року (постановлену головуючим – суддею Дмитрук В.В. у м. Луцьк) про повернення позовної заяви у справі № 159/449/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

                                                           ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у невчиненні дій щодо виключення відомостей про позивача з Єдиного реєстру боржників у ВП №60906843 від 18.12.2019 та зобов`язання виключити відомості з Єдиного реєстру боржників, що розміщені в режимі реального часу на публічному веб-сайті Міністерства юстиції України https://erb.minjust.gov.ua по боржнику: « ОСОБА_1 » у виконавчому провадженні №60906843 від 18.12.2019.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 01.03.2020 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк з моменту отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: 1) належним чином завірені копії додатків до позовної заяви (як для суду, так і для відповідача), а також заяви від 03.11.2020, поданої відповідачу та постанов про закриття виконавчих проваджень, на які зроблено посилання в тексті адміністративного позову або письмове пояснення щодо причин неможливості їх подання; 2) заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.
12.03.2021 на адресу суду надійшла заява позивача від 11.03.2021 про усунення недоліків, до якої долучено нову редакцію адміністративного позову (з належним чином завіреними додатками до позовної заяви як для суду, так і для відповідача, та письмовим поясненням щодо неможливості надання заяви від 03.11.2020, поданої відповідачу та постанов про закриття виконавчих проваджень), який, окрім іншого, містив заяву про поновлення строку звернення до суду.
У зазначеній заяві позивачем вказано про те, що строк на звернення до суду пропущено з поважних причин,  з огляду на наступне:
1) позивач не звертався до відповідача із заявою про виключення з Єдиного реєстру боржників, а лише подавав заяву від 03.11.2020 із заявою про скасування заборони відчуження майна, тобто фактично відповідач не відмовляв у виключенні з Єдиного реєстру боржників;
2) з листа відповідача від 10.11.2020 позивач дізнався, що ВП №60906843 від 18.12.2019 відкрито з примусового виконання постанови суду в частині конфіскації у ОСОБА_1 150 пачок цигарок, які підлягають знищенню (утилізації), а не у зв`язку з можливою несплатою останньою відповідних платежів у бюджет, і зі змісту зазначеного листа позивачу стало відомо, що відповідач безпідставно не вчиняє дій з виключення позивача з Єдиного реєстру  боржників, оскільки ОСОБА_1 фактично не є і не може бути боржником  в даному виконавчому провадженні;
3) про зміст вказаного листа позивачу стало відомо лише 13.01.2021, а не в листопаді 2020 року, оскільки даний лист позивачу під розписку не вручався, а був відправлений органом ДВС простим листом без повідомлення про вручення з метою унеможливлення обчислення позивачем процесуального строку звернення до суду і ОСОБА_1 даний лист від 10.11.2020 виявила у поштовій скриньці лише 13.01.2021.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 позовну заяву - повернуто позивачеві. Роз`яснено позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява підлягає поверненню, оскільки наведені у заяві обставини пропуску строку звернення до суду визнані неповажними а інших підстав для поновлення строку судом не встановлено.
Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржила позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що про зміст вказаного листа позивачу стало відомо лише 13.01.2021, а не в листопаді 2020 року, оскільки даний лист позивачу під розписку не вручався, а був відправлений органом ДВС простим листом без повідомлення про вручення з метою унеможливлення обчислення позивачем процесуального строку звернення до суду і ОСОБА_1 даний лист від 10.11.2020 виявила у поштовій скриньці лише 13.01.2021.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції — скасувати, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).
Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Так, як згадувалось вище повертаючи позовну заяву суд першої інстанції дійшов висновку, що належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду із зазначеними позовними вимогами позивачем не наведено та не доведено.
Однак на переконання суду такий висновок є помилковим з огляду на наступне.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 171 КАС України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Згідно ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 КАС України.
Згідно з ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Також, ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Відтак враховуючи навелене вище, позовну заяву в цій справі може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.
При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення високої вірогідності того, що особа могла дізнатися про порушення своїх прав, зокрема, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, а також відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів.
Водночас, визначаючи початок перебігу строку звернення до адміністративного суду, важливо встановити той момент, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення її прав. 
У цьому спорі, особа могла дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від відповідача відповіді на надісланий запит.
Відтак, в даному випадку початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід пов`язувати з датою отримання листа-відповіді, листа-роз`яснення від суб`єкта владних повноважень, на запит особи.
Як слідує з матеріалів справи та вказує на те позивач, що про порушення своїх прав вона дізналася лише 13.01.2021 при отриманні листа відповідача від 10.11.2020.
Вказаний лист був відправлений органом ДВС простим листом без повідомлення про вручення, що на переконання суду унеможливлює обчислення позивачем процесуального строку звернення до суду.
Отже, суд першої інстанції, оцінюючи обставини, за яких позивачу стало відомо про порушення своїх прав, не надав таким належну оцінку.
До суду в свою чергу, позивач звернулася 22.01.2021 за допомогою поштового зв`язку, що підтверджується штемпелем на конверті, тобто в десятиденний термін з моменту отримання листа., як цього вимагає КАС України та Закон України «Про виконавче провадження».
Частина 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати “вирішення” спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99). Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 04.12.1995). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 05.12.2018 (справа №П/9901/736/18) згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. 
Таким чином, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, а тому є підстави вважати, що висновок суду про повернення позовної заяви є передчасним, оскільки позивач звернулася до суду першої інстанції в межах встановленого КАС України та Закону України «Про виконавче провадження» дестиденного строку з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав.
Відповідно до ст. 320 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.
З врахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, оскільки винесена з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду  від 22 березня 2021 року про повернення позовної заяви у справі № 159/449/21 скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 19 травня 2021 року