Номер провадження: 22-ц/813/3618/21 
Номер справи місцевого суду: 523/17331/19
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,
        
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Північтранс» у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Північтранс» про стягнення коштів, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Кисельова В.К. 27 січня 2020 року у м. Одеса, -

встановила:

У листопаді 2019 року  ОСОБА_1 звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства «Північтранс» про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2018 року по справі №523/6698/18 про спонукання до виконання Мирової Угоди за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Північтранс» позовні вимоги було задоволено частково, а саме: стягнуто з ПАТ «Північтранс» грошову суму в розмірі 49 955,51 гривень, з яких - заборгованість по виплаті грошового відшкодування втраченого заробітку, станом на 31 травня 2018 року, в розмірі 47 099 (сорок сім тисяч дев`яносто дев`ять) гривень, інфляційні витрати в розмірі 1907,10 гривень - (станом на 31 жовтня 2018 року), 3 % річних в розмірі 949,41 гривень (станом на 31 жовтня 2018 р.).
Постановою Одеського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року рішення Суворовського районного суду міста Одеса від 04.грудня 2018 року по справі №523/6698/18 було залишено без змін.
11 жовтня 2019 р. ПАТ «Північтранс», на виконання рішення Суворовського районного суду міста Одеса від 04 грудня 2018 року по справі №523/6698/18, перерахувало на рахунок ОСОБА_1 49 955,51 гривень.
Таким чином, на думку позивача, у період з 31 жовтня 2018 р. по 11 жовтня 2019 року грошове зобов`язання (відшкодування згідно Мирової Угоди від 22 травня 2008 р.) в сумі 49 955,51 грн., яке не виплачувалось на користь позивача за ініціативою ПАТ «Північтранс», знецінилось унаслідок інфляційних процесів.
На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача інфляційні витрати, які за період з 31 жовтня 2018 р. по 11 жовтня 2019 року складають 2387,37грн. (49 955,51 грн. х 104,779% - 49955,51 грн. = 2387,37грн.).
Окрім того, позивач просила стягнути з відповідача 3% річних з 01 листопада 2018 р. по 11 листопада 2019 р. у розмірі 1 412,20 грн. (49955,51 грн. х 3% / 365 х 343 дня = 1 412,20 грн.).
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Північтранс» про стягнення коштів було задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Північтранс» на користь ОСОБА_1 3 % річних в розмірі 1218 гривень 04 копійки, інфляційні витрати в розмірі 2 128 гривень 08 копійок, а всього стягнуто суму у розмірі 3346 гривень 12 копійок. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Північтранс» на користь Держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок
В апеляційній скарзі представник Публічного акціонерного товариства «Північтранс», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з Публічного акціонерного товариства «Північтранс» на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 364, 53 грн., як суму інфляційних витрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 02 жовтня 2019 року по 11 жовтня 2019 року.
Апеляційна скарга мотивована тим, що обов`язок відповідача щодо виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2018 року з`явився лише після набрання рішенням законної сили, тобто 02 жовтня 2019 року, а тому період, за який потрібно розраховувати інфляційні збитки та 3% річних, становить з 02 жовтня 2019 року по 11 жовтня 2019 року.
Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Публічного акціонерного товариства «Північтранс» підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2018 року по справі №523/6698/18 про спонукання до виконання Мирової Угоди за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Північтранс» позовні вимоги було задоволено частково, а саме: стягнуто з ПАТ «Північтранс» грошову суму в розмірі 49 955,51 гривень, з яких - заборгованість по виплаті грошового відшкодування втраченого заробітку, станом на 31 травня 2018 року, в розмірі 47 099 (сорок сім тисяч дев`яносто дев`ять) гривень, інфляційні витрати в розмірі 1907,10 гривень - (станом на 31 жовтня 2018 року), 3 % річних в розмірі 949,41 гривень (станом на 31 жовтня 2018р.)
Постановою Одеського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року рішення Суворовського районного суду міста Одеса від 04 грудня 2018 року по справі №523/6698/18 залишено без змін.
11 жовтня 2019 р. ПАТ «Північтранс», на виконання рішення Суворовського районного суду міста Одеса від 04 грудня 2018 року по справі №523/6698/18, перерахувало на рахунок ОСОБА_1 49 955,51 гривень.
Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку, що в період з 31 жовтня 2018 р. по 11 жовтня 2019 р. грошове зобов`язання (відшкодування згідно Мирової Угоди від 22 травня 2008р.) в сумі 49 955,51 відповідачем не виплачувалось. Однак, судом не було враховано, що обов`язок відповідача щодо виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2018 року з`явився лише після набрання рішенням законної сили, тобто 02 жовтня 2019 року, а тому період, за який потрібно розраховувати інфляційні збитки та 3% річних, становить з 02 жовтня 2019 року по 11 жовтня 2019 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
Частиною 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Вищевказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.
В той же час, суд вірно виходив з того, що обов`язок щодо сплати відповідачем на користь позивачки суми у розмірі 49 955,51 гривень виник саме на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2018 року по справі №523/6698/18.
Колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 625 ЦК України та правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 11 квітня 2018 року в справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18), позивач обґрунтовано вимагає стягнення інфляційного нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання і трьох процентів річних, оскільки, це є відшкодуванням матеріальних витрат позивача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та компенсація (плата) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Однак, враховуючи, що обов`язок відповідача щодо виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2018 року виник після набрання судовим рішенням законної сили, а саме - 02 жовтня 2019 року, то період, за який необхідно розраховувати суму інфляційних збитків та 3% річних, становить з 02 жовтня 2019 року по 11 жовтня 2019 року - дати, коли було виконане рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 04 грудня 2018 року по справі №523/6698/18.
Індекс споживчих цін на товари та послуги за жовтень 2019 року становить - 100,7%.
Сума інфляційних збитків розраховується за формулою: 47099 грн. (сума заборгованості) х 100,7% - 47900 грн. = 335, 30 грн.
Відсоткова ставка: 3% річних розраховується за формулою: [Відсотки] = [Сума боргу] [Процентна ставка] / 100% / 365 днів [Кількість днів].
49 955,51 грн. х 3% / 365 х 9 днів = 39, 95 грн.
Таким чином, сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 02 жовтня 2019 року по 11 жовтня 2019 року, яка складає 34,84 грн., та сума інфляційних збитків за цей же період у розмірі 329, 69 грн. - підлягають стягненню з відповідача.
Враховуючи наведене, встановивши часткову невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, суд апеляційної інстанції частково задовольняє апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 січня 2020 року змінює в частині визначення розміру суми інфляційних витрат та 3% річних, які стягуються з відповідача на користь позивача за період з 02 жовтня 2019 року по 11 жовтня 2019 року.
Також, враховуючи, що ОСОБА_1 присвоєно ІІ групу інвалідності, що є підставою для звільнення останньої від сплати судового збору, колегія суддів доходить до висновку про необхідність компенсації судових витрат апелянта у розмірі 1 140 гривень (пропорційно розміру задоволених вимог) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Північтранс» - задовольнити частково.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 січня 2020 року - змінити.
Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Північтранс» (код ЄДРПОУ 05523553) на користь ОСОБА_1 (реєстраційна облікова картка платника податків НОМЕР_1 ) 3 % річних в розмірі 36,95 гривень, інфляційні витрати в розмірі 335, 30 гривень за період з 02 жовтня 2019 року по 11 жовтня 2019 року, а всього стягнути суму у розмірі 372, 25 гривень.
Судові витрати, понесені Публічним акціонерним товариством «Північтранс» у сумі 1 140 гривень, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 14 травня 2021 року.
                                       
Судді Одеського
апеляційного суду                                                С.О. Погорєлова

       А.П. Заїкін

       О.М. Таварткіладзе