ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №644/837/20 
 
Провадження 33/818/140/21

 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
 
/ по справі про адміністративне правопорушення /

28 квітня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 липня 2020 року стосовно ОСОБА_1 - 

в с т а н о в и в:

Цією постановою провадження по справі у відношенні 
ОСОБА_1 , 1984 року народження, громадянина України, працюючого приватним підприємцем, мешканця АДРЕСА_1 ,

про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності.
       Постановою встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №272531 від 22.01.2020 року, ОСОБА_1 12.01.2020 року о 13 год. 05 хв. в м. Харкові траса М 03, 800 м від АЗС Petrol, керуючи транспортним засобом Audi TT, державний номерний знак НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Kia Ceed державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам були завдані механічні пошкодження.
       Також суд першої інстанції закриваючи провадження у справі встановив, що в діях ОСОБА_1 наявне порушення вимог п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

       Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП; визнати водія ОСОБА_2 винним в події ДТП та направити матеріали справи до УПП для належного оформлення та складення адміністративного протоколу відносно водія ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП.
       Свої вимоги обґрунтовує тим, що водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем попереду від нього у попутному русі вирішив здійснити розворот та своїми діями порушив п.п. 10.1, 10.4, 10.5 ПДР України. Зазначає, що у висновку експерту містяться відомості саме про порушення певних пунктів ПДР України водієм ОСОБА_2 . Вважає, що останній ввів в оману суд першої інстанції надав йому неправдиві пояснення. Вказує, що у висновку експерта відсутні посилання на наявність в його діях порушення правил ПДР України. Вважає, що суд першої інстанції формально розглянув справу, оскільки не встановив вину іншої особи - учасника ДТП. Також посилається на норми КУпАП, ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів».
       Крім того, ОСОБА_1 просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 липня 2020 року, посилаючись на те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції участі не приймав, судову постанову не отримував, а про наявність оскаржуваної постанови дізнався лише 31.07.2020 року з офіційного сайту «Судова влада».
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст. 129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.
       За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя, - відкрито апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 .

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
26 лютого 2021 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 (арк. 82), в якій він просить суд апеляційної інстанції розглядати його апеляційну скаргу без його участі.
Враховуючи вищенаведене, а також дотримуючись вимог ст. 268 та ч.6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 без його участі, виходячи з відомостей, що є наявними у матеріалах провадження.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні. 
Як вбачається з відомостей, що є наявними у справі, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 щодо порушення п.12.1 Правил дорожнього руху України та закриття провадження у справі.
З метою забезпечення Конституційних засад щодо доступу до правосуддя особи, яка вважає свої права порушеними, а також з метою дослідження та перевірки всіх апеляційних доводів ОСОБА_1 , судом апеляційної інстанції на підставі ст. 294 КУпАП прийнято до розгляду апеляційну скаргу. Разом з цим належить врахувати, що під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, не наведено відомостей, які спростовують висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
       Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, схемі місця ДТП, письмових поясненнях учасників ДТП та свідка, а також з відомостей висновку експерта, наявних в матеріалах справи. 
       Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1), ОСОБА_1 керуючи автомобілем не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожньої обстановки та здійснив зіткнення з автомобілем КІА.
       Аналізуючи письмові пояснення, зазначені ОСОБА_1 в цьому ж протоколі, апеляційний суд дійшов висновку, що останній був не згодним з тим, що працівники поліції визнали його винним, однак будь-яких фактичних відомостей на спростування такого висновку він не навів.
Тому такі пояснення розцінюються судом апеляційної інстанції як спосіб захисту та уникнення від відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП.
За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Крім того, в своїх письмових поясненнях, які ОСОБА_1 надавав працівникам поліції безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди, а саме 12.01.2021 року (арк. 3) вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем та бачив, що попереду нього рухається інший автомобіль. Також він бачив, що цей автомобіль, який рухався попереду, у попутному напрямку руху, увімкнув покажчик лівого повороту, щоб здійснити маневр.
Також, відповідно до схеми місця ДТП (арк. 2), з відомостями якої були згодні обидва учасника ДТП, в тому числі ОСОБА_1 , про що свідчить їх власноручні підписи без будь-яких зауважень, вбачається, що гальмівний шлях автомобіля, під керуванням ОСОБА_1 знаходиться на зустрічній смузі руху, що свідчить про те, що ОСОБА_1 здійснював обгін автомобіля під керуванням ОСОБА_2 по зустрічній смузі руху.
Факт виїзду ОСОБА_1 на смугу зустрічного руху також об`єктивно підтверджується відомостями письмових пояснень свідка ОСОБА_3 (арк. 5), який пояснив, що дорожньо-транспортна пригода сталась на смузі зустрічного руху саме для автомобілів, які зіткнулись, оскільки по цій смузі руху рухався саме він на своєму автомобілі і власно бачив подію ДТП, яка сталась на його смузі руху.
А в своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 не заперечував, що він намагався здійснити обгін автомобіля, під керування ОСОБА_2 .
Між тим, відповідно до вимог п.1.2 ПДР України, в України встановлено правосторонній рух транспортних засобів.
Відповідно до вимог п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху повинні знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до вимог п.1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила.
Аналізуючи послідовність дій водіїв, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 рухаючись по автодорозі на проїздній частині була нанесена одинарна переривчаста лінія дорожньої розмітки для розмежування зустрічних потоків транспорту, увімкнув лівий покажчик повороту ліворуч та розраховуючи, що інші учасники руху дотримуються вимог Правил дорожнього руху України почав виконувати маневр. 
Також, зі схеми ДТП та пояснень водіїв вбачається, що в діях ОСОБА_1 також наявне порушення п.14.2 ПДР України, - перед початком обгону водій повинен переконатись в тому, що: б) водій транспортного засобу, який рухається по переду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту.
Крім того, факт того, що ОСОБА_2 , намагаючись здійснити маневр розвороту увімкнув покажчик лівого повороту підтверджується поясненнями самого ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 , а також цього факту не заперечує і ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 вказує на порушення потерпілим вимог п.п. 10.1, 10.4 ПДР України.
       Матеріали справи не містять відомостей про те, що з аналогічними посиланнями ОСОБА_1 звертався на місці ДТП до працівників поліції, а тому апеляційний суд розцінює це твердження, як спосіб захисту та уникнення відповідальності. Також, в матеріалах справи немає будь-яких фактичних відомостей на підтвердження порушення ОСОБА_2 .. п.п. 10.1 та 10.4 ПДР України.
Крім того, розгляд справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог чинного КУпАП, передбачає наявність протоколу про адміністративне правопорушення стосовно певної особи.
Тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що питання щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП судом не розглядалась, оскільки відносно останнього уповноваженими особами ДПП УПП в Харківській області не складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

       Крім того, дослідивши висновок експерта № 7/535СЕ-20 від 28.05.2020 року з якого вбачається, що експертним шляхом не встановлено фактичні обставини які можуть свідчити про боковий інтервал між автомобілями та швидкість руху в момент зіткнення автомобілів то відомості, що є наявними в експертному дослідженні не доповнюють та не спростовують відомості, що відображені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Враховуючи всю сукупність доказів, а саме: первинні письмові пояснення, схему місця ДТП апеляційний суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суддею першої інстанції відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративних правопорушень. Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП. 
При цьому апеляційний суд бере до уваги п.1,2,3 висновку експерта про те, що при визначенні різних відомостей про боковий інтервал між автомобілями КІА та Ауді з урахуванням того, що на автомобілі КІА завчасно був увімкнений покажчик лівого повороту то водій автомобіля Ауді ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог ПДР, оскільки такі висновки підтверджуються рештою доказів, які досліджувались судом першої інстанції.
Вказані відомості доповнюють один одного, не протирічать один одному, що вказує на об`єктивність таких відомостей, які в свою чергу походять з різних джерел, що виключає будь-яку однобічність судового розгляду.
Таким чином, доводи апелянта не спростовують зазначені в судовій постанові відомості, які в своїй сукупності свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 12.1 ПДР України за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
       Також, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави. 
       Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.12.1 Правил дорожнього руху України, а тому посилання останнього на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.
       Відповідно до положень частини 6 статті 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.
Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщона момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчився строк, передбачений статтею 38 КУпАП.
За таких обставин, з урахуванням того, що на час винесення постанови суддею першої інстанції, з моменту ДТП пройшло більше трьох місяців то суддя першої інстанції встановивши, що в діях ОСОБА_1 є наявними порушення ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ст.124 КУпАП закрив провадження у справі на підставі ч.2 ст.38 КуПАП. 
Закриття провадження на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП не є реабілітуючою обставиною та не свідчить про відсутність події ДТП, а лише звільняє правопорушення від адміністративного стягнення, що не перешкоджає учасникам ДТП вирішувати питання про відшкодування шкоди, в тому числі в порядку цивільного судочинства.
Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 липня 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 липня 2020 року, щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишити без змін.
       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                        С.К. Шабельніков