ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року	Львів	Справа № 819/548/16 пров. № А/857/5017/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гуляка В.В.,
                                                                                 Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання                Хітрень О.Ю.,  
представника позивача                                           Головацького П.В.,   

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року (прийняте у м. Тернополі суддею Баранюком А.З.; складене у повному обсязі 12 листопада 2020 р.) в адміністративній справі № 819/548/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій, 

                                                     В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просила скасувати рішення Козівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (далі - Козівська ОДПІ) від 27 листопада 2015 року № 018/22/ НОМЕР_1 про застосування щодо неї фінансових санкцій у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що в матеріалах кримінального провадження за № 32015210000000004 від 12.01.2015 немає жодного підтвердження зберігання, реалізації алкогольних напоїв за адресою АДРЕСА_1 у господарській одиниці «Склад-магазин», де вона здійснює підприємницьку діяльність. Також відсутній акт вилучення алкогольних напоїв, чек з касового апарату, акт вилучення грошових купюр, а згідно контрольних стрічок реєстратора розрахункових операцій Екселіо DМП-55В, фіскальний номер 1901000481, зареєстрований 18.06.2009, які зберігаються в книзі ОРО в грудні 2014 р. не було реалізовано жодної пляшки горілки «Горілка пшенична Олександрія» за відсутності такої. При проведенні обшуків в магазині, за місцем проживання та транспортних засобів підроблених алкогольних виробів не було знайдено. Тому, висновок експерта № 1.1-145/15 від 23.03.2015, на основі якого виносилось спірне рішення, не відповідає матеріалам справи, а рішення не ґрунтується на нормах закону і фактичних обставинах.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.05.2019 у справі № 819/548/16, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016, позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у цій справі касаційну скаргу Бучацької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області (далі - Бучацька ОДПІ) задоволено.
Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.05.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Підставою для скасування було те, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на склад правопорушень, які охоплюються диспозицією статті 17 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон № 481/95-ВР) та статті 199 Кримінального кодексу України (далі - КК України), зокрема, що предметом розгляду цієї справи є правомірність рішення відповідача про застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивачки, як суб`єкта господарювання, за порушення вимог Закону № 481/95-ВР (реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку). Тобто, суди попередніх інстанцій не зробили висновок щодо того, чи охоплюються обставини, встановлені у цій справі, диспозицією частини першої статті 199 КК України. Суди не надали достатньої та обґрунтованої оцінки доводам податкового органу щодо висновку експерта від 23.03.2015 № 1.1-145/15, як і не вмотивували відхилення такого доказу у цій справі. Судами не було поставлено питання про допит як свідків особи, яка здійснювала таку закупівлю ( ОСОБА_2 ), та особи, у якої останній, нібито, придбав фальсифікований товар ( ОСОБА_3 ). Також судами не оцінено як доказ протокол огляду та вилучення від 05 березня 2015 року з точки зору його належності, допустимості та достовірності, позаяк податковий орган посилався на цей доказ як в запереченнях на позовну заяву, так і в своїй апеляційній скарзі. Також судами не надано оцінки й тому факту, що оперативна закупка була здійснена 05 березня 2015 р., а висновок експерта складений лише 23 березня 2015 р.

Протокольною ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 проведено заміну відповідача – Бучацьку ОДПІ на її правонаступника – Головне управління ДПС у Тернопільській області (далі – ГУ ДПС у Тернопільській області). 

За результатами нового розгляду рішенням суду від 11.11.2020 позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ГУ ДПС у Тернопільській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення прийняте на підставі матеріалів правоохоронних органів, за результатами проведеної оперативної закупки алкогольних напоїв за місцем проведення діяльності ОСОБА_1 та висновку експерта, яким встановлено, що десять смужок паперу, які схожі на марки акцизного податку з однаковим серійним номером 04 АААО 044362, що були відклеєні з десяти скляних пляшок ємкістю 0,5 л, придбаних 05.03.2015 в ході проведення оперативної закупки в межах кримінального провадження № 32015210000000004, виготовлені не на державному спеціалізованому підприємстві, що повинно здійснювати їх випуск. Відповідальність за це передбачена абзацом п`ятнадцятим частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР. Суд першої інстанції при прийнятті цього рішення вказав лише на те, що відповідач не надав достатніх доказів умисного незаконного зберігання та збуту підроблених марок акцизного збору і незаконного збуту, посилаючись на частину другу статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), проте апелянт вважає, що ним було надано достатньо доказів правомірності винесення скасованого рішення.

У судовому засіданні представник позивача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Встановлено, що станом на час виникнення спірних правовідносин позивач була зареєстрована як ФОП та перебувала на обліку в Козівській ОДПІ як платник податків.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 січня 2015 року за № 32015210000000004 (далі - кримінальне провадження № 32015210000000004), 30 грудня 2014 року ФОП ОСОБА_1 незаконного збула ОСОБА_2 з торгового об`єкта за адресою АДРЕСА_1 незаконно виготовлені алкогольні напої з етикетками горілки «Горілка пшенична Олександрія» у 5 пляшках ємністю 0,5 л кожна по ціні 15 грн за одну пляшку, на загальну суму 75 грн, горловини яких обклеєні марками акцизного збору з однаковими написами 04 АААО 044362 07/14 14,106 грн з ознаками підробки, які того ж дня він видав працівникам ОУ ДФС у Тернопільській області. 
Також 05 березня 2015 року ОСОБА_2 під час проведення оперативної закупки придбав у продавця ОСОБА_4 за місцем проведення підприємницької діяльності ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , десять пляшок із алкогольним напоєм, обклеєних акцизними марками з однаковими виписами 04 АААО 044362 07/14 14,106 грн. 
Згідно протоколу огляду та вилучення від 05 березня 2015 року вказані пляшки були вилучені у ОСОБА_2 старшим оперуповноваженим з ОВС відділу ПНОПТ ОУ ГУ ДФС у Тернопільській області. 

Згідно висновків експерта від 30.01.2015 № 1.1-73/15 та від 23.03.2015 № 1.1-145/15 марки акцизного податку з серійним номером 04 АААО 044362 виготовлені не державним спеціалізованим підприємством, яке винно здійснювати їх випуск, усі зображення нанесено струменевим способом друку.

Стосовно того, що оперативна закупка була здійснена 05 березня 2015 року, а висновок експерта складений лише 23 березня 2015 року, встановлено, що 13.03.2015 старший слідчий з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Тернопільській області призначив судову технічну експертизу документів у кримінальному провадженні № 32015210000000004, постанову про що надіслав до відділу криміналістичних експертиз Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України у Тернопільській області; за результатами дослідження об`єктів 23.03.2015 складено висновок експерта №-1.1-145/15.
Згідно з п. 1.13  Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998  № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5); зареєстровано в Міністерстві юстиції України 3 листопада 1998 р. за № 705/3145, строк проведення експертизи встановлюється керівником експертної установи (або заступником керівника чи керівником структурного підрозділу) і не повинен перевищувати 90 календарних днів.
Відтак, судова технічна експертиза була проведена в межах визначеного строку.

Згідно висновків судово-хімічної експертизи № 14/2133 від 24.04.2015 та № 2/192/15 від 02.06.2015 взірці рідини, реалізовані громадянину ОСОБА_2 є водно-спиртовою сумішшю, які за органолептичними та фізико-хімічними показниками не відповідають вимогам ДСТУ 4256-2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови».
Допитаний як свідок доцент кафедри хімії ТНПУ ім. В. Гнатюка ОСОБА_5 вказав, що при проведенні експертизи вказаних взірців було виявлено шкідливі домішки, що свідчить про те, що ці рідини виготовлялись з порушенням технологічних процесів та може свідчити про потенційну шкідливість цієї рідини для життя і здоров`я людей. 

Допитана як свідок ОСОБА_1 підтвердила, що вона здійснює підприємницьку діяльність (роздрібна торгівля продуктами харчування та промисловими товарами, в т.ч. й алкогольними напоями) за адресою: АДРЕСА_1 ; незаконно виготовлені алкогольні напої не купляла, не зберігала та не реалізовувала. 

Придбання алкогольних напоїв у ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (гуртівня поблизу автовокзалу) також підтвердив в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_2 , що відображено у протоколі від 29 січня 2015 року.

Постановою заступника начальника СВ Бережанського відділу поліції ГУ НП в Тернопільській області від 22.11.2015 кримінальне провадження № 32015210000000004 в частині виготовлення та збуту підроблених акцизних марок було закрите, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 199 КК України, на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України.

Також, постановою старшого слідчого з ОВС СУФР ГУ ДФС у Тернопільській області від 30 жовтня 2015 року вказане кримінальне провадження в частині незаконного придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв з недоброякісної сировини, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей, а так само незаконний збут таких товарів, що призвело до отруєння людей чи інших тяжких наслідків за частиною третьою статті 204 КК України було закрите, у зв`язку з відсутністю в діях зокрема ОСОБА_1 складу цього злочину.
Матеріали цього кримінального провадження, що стосуються придбання ОСОБА_6 незаконно виготовлених напоїв, зокрема в ОСОБА_1 за місцем здійснення нею господарської діяльності, постановлено надіслати до управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС у Тернопільській області для перевірки та прийняття рішення.

Розглянувши вказані матеріали, на підставі висновку експерта № 1.1-145/15 від 23.03.2015 та інших документів, 27.11.2015 відповідно до статті 11 Закону № 481/95-ВР начальник Козівської ОДПІ прийняв рішення № 018/22/ НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій до ФОП ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн за зберігання, реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку згідно абзацу п`ятнадцятого частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР.

За результатами адміністративного оскарження скарги ФОП ОСОБА_1 були залишені без задоволення, а вказане рішення - без змін.

Вважаючи рішення відповідача від 27 листопада 2015 року № 018/22/ НОМЕР_1 протиправним, позивач оскаржила його до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що нормами Податкового кодексу України та Закону № 481/95-ВР не передбачено доказової бази та переліку документів, що складаються правоохоронними, податковими органами, які є достатніми для підтвердження факту зберігання, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку. А Закон № 481/95-ВР не пов`язує відповідальність суб`єкта господарювання з тим, хто саме здійснив продаж фальсифікованих алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка або підробленими марками акцизного податку, а визначає, що необхідною умовою для відповідальності, передбаченої частиною другою статті 17 цього Закону, є сам факт продажу фальсифікованого товару особою за місцем проведення господарської діяльності.
За фактом вказаного порушення складається відповідний акт, в якому викладається зміст порушення та вказуються конкретні норми законодавства, які були порушені.

Крім того, відповідачем не надано достатніх та належних доказів умисного незаконного зберігання та збуту саме ФОП ОСОБА_1 підроблених марок акцизного збору, як і незаконного збуту саме ФОП ОСОБА_1 чи продавцем ОСОБА_3 ОСОБА_2 з торгового об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 незаконно виготовлених алкогольних напоїв з етикетками горілки "Горілка пшенична Олександрія" ємкістю 0,5 л кожна по ціні 15 грн за одну пляшку на загальну суму 75 грн, горловини яких обклеєні марками акцизного податку з ознаками їх підробки.

В цьому випадку позивач довів обставини, на які посилається в позові, натомість відповідачем не доведено правомірність оскарженого рішення, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими, не суперечать вимогам закону та відповідають обставинам справи, що підтверджується дослідженими належними та допустимими доказами, тому позовні вимоги необхідно задовольнити.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з таких підстав.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом № 481/95-ВР та Положенням про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1251 (далі - Положення № 1251).

Згідно статті 1 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.
За вимогами абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до підпунктів 14.1.107, 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України (далі – ПК України) марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів; маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.
За приписами пунктів 226.1, 226.7, 226.9 статті 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв та тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.
Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.
Вважаються такими, що немарковані алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.
Відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів несуть виробники, імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону (пункт 228.9 статті 228 ПК України). 

Частиною першою статті 17 Закону № 481-95/ВР встановлено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
У разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень (частина друга статті 17 Закону № 481-95/ВР). 

Як уже було зазначено вище, постановою заступника начальника СВ Бережанського відділу поліції ГУ НП в Тернопільській області від 22.11.2015 кримінальне провадження № 32015210000000004 в частині виготовлення та збуту підроблених акцизних марок було закрите, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 199 КК України, на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 199 КАС України характеризується прямим умислом. 
За змістом постанови, підставою для її прийняття було те, що матеріалами кримінального провадження не здобуто достатніх доказів, що ФОП ОСОБА_1 умисно незаконно зберігала, збувала підроблені марки акцизного збору; а також те, що через свою малозначність ці дії не становлять суспільної небезпеки, не заподіяли істотної шкоди суспільству та державі, а тому не є злочином.

Також, постановою старшого слідчого з ОВС СУФР ГУ ДФС у Тернопільській області від 30 жовтня 2015 року кримінальне провадження № 32015210000000004 в частині незаконного придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв з недоброякісної сировини, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей, а так само незаконний збут таких товарів, що призвело до отруєння людей чи інших тяжких наслідків за частиною третьою статті 204 КК України було закрите, у зв`язку з відсутністю в діях зокрема ОСОБА_1 складу цього злочину.

Тобто, досудовим розслідуванням не було встановлено, що незаконно виготовлені алкогольні напої, незаконне придбання та зберігання з метою збуту і збут яких здійснювала ФОП ОСОБА_1 , були виготовлені саме з недоброякісної сировини (матеріалів), що становлять загрозу для життя і здоров`я людей або призвело до отруєння людей чи інших тяжких наслідків. Проте, як вказано в постанові, вказані дії можуть містити ознаки адміністративного правопорушення.

За приписами частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зауважити, що оскаржуване рішення про застосування позивача фінансових санкцій прийняте за результатами розгляду матеріалів, які надійшли від органів досудового розслідування для прийняття відповідного рішення; висновки органів досудового розслідуванням є обов`язковими як для відповідача, так і для суду в частині того, чи мали місце такі дії та чи вчинені вони позивачем. Відтак, повторне доведення цих фактів в адміністративному судочинстві не вимагається.
Вказані матеріали достеменно підтверджують факти зберігання та реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку, що містить склад правопорушення, передбаченого абзацом п`ятнадцятим частини другої статті 17 Закону № 481-95/ВР, та має наслідком застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

                                                  П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року в адміністративній справі № 819/548/16 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Постанова складена у повному обсязі 17 травня 2021 року.