УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/14567/20 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М. 
Категорія 76 Доповідач Микитюк О. Ю. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

  головуючого         Микитюк О. Ю.                 суддів Трояновська Г.С. 
Галацевич О.М.
при секретарі Бірюченко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №295/14567/20
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомир-Агробудіндустрія» про визнання незаконним звільнення з роботи
за апеляційною скаргою адвоката Луговського Юрія В`ячеславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,
на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 15 січня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Полонця С.М. у м.Житомирі,
                                        
встановив:

03.12.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати незаконним звільнення з посади начальника відділу матеріально-технічного забезпечення з 06.08.2020 за прогул без поважної причини по п.4 ст.40 КЗпП України на підставі наказу генерального директора ТОВ «Житомир-Агробудіндустрія» від 17.09.2020 року №157К/Тр; зобов`язати відповідача змінити дату звільнення з «17 вересня 2020 року» на «03 серпня 2020 року» та змінити формулювання причин звільнення з пункту «п.4 ст.40 КЗпП України» на «ч.1 ст.38 КЗпП України», стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.08.2020 по день видачі трудової книжки та копії наказу про звільнення 09.11.2020 в сумі 13525,56 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 20.07.2020 подала заяву про звільнення за власним бажанням, проте безпідставно була звільнена за прогули. Трудову книжку і копію наказу про звільнення отримала поштою 10.11.2020. 
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15 січня 2021 року позов залишено без задоволення.
Додатковим рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25 січня 2021 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ТОВ «Житомир-Агробудіндустрія» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000грн.
В апеляційній скарзі адвокат Луговський Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати рішення суду і постановити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивачка 20.07.2020 подала заяву про звільнення за власним бажанням і свого наміру не змінювала, відповідачем подані сумнівні докази щодо відкликання позивачкою заяви та виконання нею трудових обов`язків після 03.08.2020, в трудовій книжці зроблено запис про звільнення 17.09.2020, який не відповідає наказу про звільнення, в якому дата звільнення 06.08.2020. 
У відзиві ТОВ «Житомир-Агробудіндустрія» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивачка працювала у відповідача з вересня 2015 року, з 01.03.2020 - на посаді начальника відділу матеріально-технічного забезпечення.
20.07.2020  ОСОБА_1  подала заяву про звільнення за власним бажанням. Заява не була зареєстрована у журналі вхідної кореспонденції, але відповідач визнає факт подання такої заяви і факт подання заяви підтверджено актом перевірки Управління Держпраці у Житомирській області від 01.09.2020 №ЖТ 8546/2215/АВ. Отже, відповідач повинен був звільнити позивачку 03.08.2020.
Відповідно до ст.38 КЗпП України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою.
Письмової заяви про відкликання заяви про звільнення позивачка не подавала.
17.09.2020 було видано наказ № 157К/тр від 17.09.2020 про звільнення позивачки з роботи з 06 серпня 2020 року за прогул без поважних причин (п.4 ст.40 КЗпП України).
Актом перевірки Управління Держпраці у Житомирській області не встановлено факт відкликання ОСОБА_1 заяви про звільнення, акт лише містить посилання на складені працівниками відповідача доповідні і акти.
Згідно табелю обліку робочого часу за серпень 2020 року ОСОБА_1 працювала з 04 по 06 серпня 2020 року, у звітах служби безпеки підприємства про приход і уход працівників відображено перебування позивачки на території підприємства в ці дні (т.1 а.с.85, 86, 197). У довідці відповідача №АБ-00000024 від 29.10.2020 зазначено, що ОСОБА_1 працювала по 05.08.2020.
Проте, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що з 04 по 06 серпня 2020 року позивачка виконувала роботу, передбачену її посадовою інструкцією, і отримувала за неї заробітну плату. Саме по собі перебування на території підприємства не доводить присутності працівника на робочому місці і виконання трудових обов`язків, тобто продовження між сторонами трудових відносин після 03.08.2020.
Якщо двотижневий строк закінчився і подану заяву про звільнення працівник не відкликав, працівник вважатиметься таким, що залишив свою роботу і підтримує свою вимогу про звільнення. 
Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд першої інстанції зробив неправильний висновок про достатність доказів, які свідчать про волевиявлення працівника відкликати заяву про звільнення і продовження трудових відносин після 03 серпня 2020 року.
Долучення до позовної заяви копії наказу про звільнення від 20.07.2020 не є підтвердженням знаходження оригіналу заяви у ОСОБА_1 .
Вимоги про визнання незаконним звільнення за прогул та зміну дати і формулювання причини звільнення є обґрунтованими.
Відповідно до ч.ч.3,5 ст.235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. 
У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
30.10.2020 ТОВ «Житомир-Агробудіндустрія» надіслало за місцем фактичного проживання позивачки, зазначеним у автобіографії ( АДРЕСА_1 , повідомлення про отримання трудової книжки №1142 від 23.10.2020. Після отримання даного повідомлення, 04.11.2020 року ОСОБА_1 у відповідь надіслала лист з проханням відправити їй трудову книжку та копію наказу № 157К/тр від 17.09.2020 на поштову адресу: АДРЕСА_2 .Трудову книжку та копія наказу про звільнення відповідач направив позивачці поштою 09.11.2020.
Отже, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за період з 04.08.2020 по 09.11.2020 в розмірі 13525грн.56коп. (/2875 грн. за липень 2020 +5750грн. за серпень 2020/:44 робочі дні х 69 робочих днів затримки).
Повідомлення про отримання трудової книжки від 17.09.2020 не може бути взято до уваги, оскільки було направлено не за місцем фактичного проживання, а за місцем реєстрації позивачки.
За таких обставин рішення та додаткове рішення належить скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.259, 268, 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Луговського Юрія В`ячеславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити, скасувати рішення Богунського районного суду м.Житомира від 15 січня 2021 року та додаткове рішення Богунського районного суду м.Житомира від 25 січня 2021 року і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу матеріально-технічного забезпечення з 06.08.2020 за прогул без поважної причини по п.4 ст.40 КЗпП України на підставі наказу генерального директора ТОВ «Житомир-Агробудіндустрія» від 17.09.2020 №157К/Тр. 
Зобов`язати відповідача змінити дату звільнення з «17 вересня 2020 року» на «03 серпня 2020 року» та змінити формулювання причини звільнення з пункту «п.4 ст.40 КЗпП України» на «ч.1 ст.38 КЗпП України».
Стягнути з ТОВ «Житомир-Агробудіндустрія» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки з 04.08.2020 по 09.11.2020 в розмірі 13525,56 грн. (обчислений без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів).
Стягнути з ТОВ «Житомир-Агробудіндустрія» на користь держави судовий збір в розмірі 1681грн.60коп.
Стягнути з ТОВ «Житомир-Агробудіндустрія» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2522грн.41коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуюча:                                Судді: