Апеляційне провадження № 22-ц/824/6921/2021               

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
 23 червня 2021 року                                                                                              м. Київ
Унікальний номер справи 381/722/20
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів:  Вербової І.М., Головачова Я.В.,  за участю секретаря  судового засідання Кузнєцової В.В., 
сторони справи:
позивач -                               ОСОБА_1 ,
відповідач -                           ОСОБА_2 ,
третя особа -                         Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан»,
            розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,
на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області, ухваленого 2 лютого 2021 року  в приміщенні  суду під головуванням судді Ковалевської Л.М., -
  
                                                    В С Т А Н О В И В:
 
 У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,який  обґрунтовував тим, що 16.01.2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю його автомобіля Mercedes-Benz G500 w463, н.з НОМЕР_1 та автомобілем Mercedes-Benz Е250 w124, н.з НОМЕР_2 , який належить відповідачу ОСОБА_2 .
 Згідно постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.02.2020 року  винуватцем ДТП визнано ОСОБА_2 . 
Внаслідок ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження, а йому завдано матеріальну шкоду.
 Про настання страхового випадку та повідомлення ним про страховий випадок страхова компанія,в якій було застрахована відповідальність відповідача,остання провела огляд транспортного засобу з порушенням 10 денного терміну огляду з часу отримання повідомлення про ДТП, і результат огляду та оцінку шкоди йому не направила.
У зв`язку з цим ним  самостійно була замовлена незалежна експертна оцінка пошкоджень транспортного засобу і згідно висновку  від 06.06.2020 року вартість відновлювального ремонту його ТЗ складає 276 168,08 грн., крім цього у висновку зазначено, що мають місце приховані пошкодження, що можуть бути виявлені тільки в процесі розбори та дефектування в умовах СТО, що  вказує на   зростання вартості заподіяної шкоди.
Окрім матеріальної шкоди позивач зазначає що під час ДТП він отримав нервовий стрес, що в подальшому  призвело до переживань та погіршання його психічного та емоційного стану, змін його усталеного життєвого ритму. Тобто йому заподіяно також моральну шкоду,яку він оцінив в 100 000 грн.
Під час розгляду справи до участі в якості 3-ї особи  залучено СК "Гардіан", проведено  судову автотоварознавчу експертизу, після чого у вересні 2020 року позивач збільшив свої вимоги та остаточно просив стягнути на його користь з відповідача матеріальну шкоду в сумі  272 135,73 грн., з урахуванням виплати йому страхового відшкодування в сумі 109 039,67 грн. та  моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.
Також просив стягнути на його користь  витрати на оплату за проведення висновку щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 3500 грн. та судові витрати понесені ним у зв`язку з подачею позову (т.1 а.86,168,25).
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 2 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом процесуального та невірне застосування матеріального права, просить  рішення суду першої інстанції скасувати  та ухвалити нове про задоволення  його позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду є немотивованим, суд надав перевагу доводам відповідача та повністю проігнорував його доводи, не надав належної правової оцінки поданим доказам та обставинам справи які мають значення для вирішення справи.
Зазначена судом підстава для відмови у задоволенні позову факту не відновлення ним автомобіля  та його відчуження  одразу після проведення товарознавчої експертизи є безпідставною, оскільки  продаж автомобіля не суперечить закону  авто було ним відчужено 12.05.2020  після подачі позову до суду та після огляду автомобіля представником ТДВ «СК «Гарантія».
 Суд не врахував, що  продаж автомобіля вчинено за 400 000 грн, в той час як середньо-ринкова вартість авто за аналогічними технічними характеристиками  складає 839 697,19 грн. і відчуження авто було вимушеною дією внаслідок протиправних дій відповідача.
За таких обставин,суд мав стягнути на його користь різницю між страховою виплатою та сумою вартості відновлювального ремонту в розмірі 272 135,73 грн.,прийнявши висновки  автотоварознавчого дослідження проведеного СК" Гардіан", оскільки це дослідження проведено з безпосереднім оглядом його автомобіля.
Вважає також, що висновок суду про відмову йому у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди є таким, що не грунтується на законі та встановлених обставинах отримання ним  в результаті винних дій відповідача моральних (немайнових) втрат.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
 Позивачем у суді першої інстанції було зменшено позовні вимоги стосовно відшкодування матеріальної шкоди до суми 167 673,61 грн, проте в апеляційній скарзі позивач просить стягнути вже зовсім іншу суму в розмірі 272 135,73 грн.
Також в позовній заяві позивач просив врахувати вартість відновлювального ремонту на підставі звіту № 123/03-20 від 03.03.2020 виконаного ТОВ «Клевер-Експерт», а в апеляційній скарзі просить  розрахувати розмір матеріальної шкоди на підставі висновку № 72-Д/66/4 виконаного на замовлення ТДВ «СК «Гардіан».
Таким чином, позивачем вказані вимоги та підстави позову, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Стосовно відшкодування моральної шкоди зазначає, що позивачем не надано будь-яких  доказів (медичних висновків)  щодо причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та його моральним станом, не підтверджено і наявність кримінального провадження, що було відкрито за заявою відповідача.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач та його представник доводи викладені в апеляційній скарзі підтримали та просили її задовольнити.  
Відповідач та його представник проти апеляційної скарги заперечували, вважають, що рішення суду ухвалено з дотриманням вимог закону, просили апеляційну скаргу відхилити,а рішення суду залишити без змін.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 16.01.2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mercedes-Benz G500 w463, н.з НОМЕР_1 , який належить позивачу ОСОБА_1 та автомобіля Mercedes-Benz Е250 w124, н.з НОМЕР_2 , який належить відповідачу ОСОБА_2 .
Згідно постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.02.2020 року по справі №381/190/20 винуватцем ДТП визнано ОСОБА_2 .
 Про настання страхового випадку позивачем було повідомлено страхова компанію  відповідача - ТДВ «СК «Гардіан», яка провела огляд транспортного засобу позивача ОСОБА_1 .
 Позивачем надана, проведена на його замовлення незалежна експертна оцінка пошкоджень транспортного засобу від 03-06.03.2020року, за висновком якої вартість відновлювального ремонту  його ТЗ складає 276 168,08 гривень,
Проте зазначений висновок судом першої інстанції не було прийнято за належний доказ і судом було задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 та призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського НДЕКЦ МВС України.
Відповідно до висновку експерта №13-3/446 від 17.09.2020 року вартість матеріального збитку завданого ОСОБА_1  становить 112 218,53 гривень (а.с.161-175).
Крім цього, третьою особою ТДВ «СК «Гардіан» за результатами огляду транспортного засобу позивача та за замовленням страхової компанії ФОП ОСОБА_4 , який є судовим експертом, було складено Висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 13.03.2020 р. за №72-D/66/4. відповідно до якого: ринкова вартість транспортного засобу до ДТП складає 531 598,96 грн.; вартість відновлювального ремонту без вирахування зносу з ПДВ - 381 175,40 грн.; вартість відновлювального ремонту за вирахуванням зносу з ПДВ - 129 430,00 грн.
2 травня 2020, автомобіль Mercedes-Benz G500 w463, н.з НОМЕР_1 , який належить позивачу ОСОБА_1 , ним відчужено на підставі укладеного договору купівлі-продажу 3242/2020/1994114 (а.с.72) за 400 000 гривень.
Судом встановлено також, що на підставі заяви позивача ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування  страховиком відповідальності відповідача ОСОБА_2 - ТДВ «СК «Гардіан» за страховим актом №АО/2015950/1 від 22.05.2020 р. було прийнято рішення про визнання події ДТП страховим випадком та виплату йому страхового відшкодування в сумі 109 039,67 грн., яке виплачено позивачеві за платіжним дорученням № 15306 від 22.05.2020 року (а.с.117-147). 
Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволені позову суд першої інстанції  виходив  з того,  що заявлені вимоги ОСОБА_1 про заподіяння йому відповідачем матеріальної шкоди є безпідставними,оскільки автомобіль ним продано без проведення відновлювального ремонту і окрім, цього він (позивач) отримав страхове відшкодування.
Стосовно відмови ОСОБА_1 в позові про відшкодування моральної шкоди суд вважав, що позивач не надав доказів на підтвердження зазначених вимог.
Апеляційний суд не може повністю погодитись з такими висновками суду та вважає,що такі висновки суду першої інстанції зроблено без належного з`ясування обставин,які мають значення для вирішення справи та належної правової оцінки доказам, що призвело до порушення судом матеріального права та прийняття необгрунтованого та незаконного рішення суду, яке підлягає скасуванню та ухваленню в справі нового судового рішення з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої і другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Згідно із частинами першою та другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до статей 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Статтями 28, 29 Закону  передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.
При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Застосувавши до спірних правовідносин зазначені вимоги закону, суд правомірно виходив з того, що діями відповідача позивачу завдано матеріальну шкоду,яка 22 травня 2020 року СК" Гардіан" відшкодована йому у розмірі 109 039,67 гривень та оскільки авто позивачем продано, вважав збитки завдані йому пошкодженням автомобіля відшкодованими.
Між тим, поза увагою суду залишились висновки судового експерта,який проводив товарознавче дослідження за ухвалою суду від 22.05.20120 року та який зокрема виходив з  того,що для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовується витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту (п. 8.2 Методики).
Відповідно до п. 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначаються як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до п. 4.3 та п. 4.6 Методики, відновлювальний ремонт та визначення матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, здійснюється на принципах відновлення права особи користуватися КТЗ у тому технічному стані та такими ж споживчими властивостями, які мали місце до пошкодження, технічної можливості відновлювального ремонту; економічної доцільності відновлювального ремонту (ремонтної операції). Якщо відновлювальний ремонт є технічно неможливим чи економічно недоцільним (необгрунтованим), КТЗ вважається фізично знищеним. Принцип економічної доцільності відновлювального ремонту КТЗ передбачає, що відновлювальний ремонт є доцільним лише за умови, що його вартість підвищує ринкову вартість, проте не перевищує її.
Відповідно до п. 8.2 Методики, вартість матеріального збитку (У), завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов.
Таким чином, експерт дійшов висновку, що ринкова вартість автомобіля позивача  складає 356 773,42 грн та є більшою за вартість відновлювального ремонту яка складає 320 653,60 грн. , з огляду на що вартість матеріального збитку, завданого його  КТЗ марки «Mercedes-Benz» моделі «G500», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску, внаслідок ДТП, що сталася 16.01.2020 станом на 03.03.2020 становить 112 218,53 грн.
Висновки судового експерта відповідають вимогам закону та проведені у повній відповідності з Методикою товарознавчої експертиз та оцінки колісних транспортних засобів,затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 4.11.2003 № 142\5\2092.
З огляду на встановлене,слід зазначити,що виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність,  Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.                 Якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.
Як вбачається, при виплаті позивачеві страхового відшкодування у сумі 109 039,67 грн., ТДВ СК "Гардіан" дотримано зазначених вимог закону в розмірі повної вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, визначеної за висновками товарознавчого дослідження від 13.03.2020року , що складає 129 430 грн. та в межах ліміту відповідальності-130 000грн (т.1 ас.121-147).
Таким чином, за встановленого апеляційний  суд вважає, що на користь  позивача підлягає стягнення матеріальної шкода в розмірі  3 178,86грн. ( 112 218,53 грн. матеріальної шкоди - 109 039,67 грн, виплачених страховиком).
Указана сума є різницею між вартістю відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу з урахуванням фактичної вартості ремонту, заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та з урахуванням пошкоджень, щодо яких було встановлено причинно-наслідковий зв`язок із ДТП.
Суд не приймає доводи позивача та його представника про те, що матеріальний збиток слід враховувати за висновками дослідження №72-D\66\44 від 13.03.20 року з посиланням на те, що при його проведенні автомобіль було безпосередньо оглянуто та надає перевагу висновкам експерта № 13-3\446 від 17.09.20 року, які були  проведені за ухвалою суду і  експертів  було попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих висновків.                                                                                                                     Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню,а саме в межах 3 178,8 грн.
Знайшли своє об`єктивне підтвердження та підлягають частковому задоволенню також вимоги ОСОБА_1 щодо завдання йому моральної (немайнової) шкоди, оскільки  під час самої ДТП, яка сталася з вини відповідача, він безумовно отримав нервовий стрес, переживання за своє життя та майно, його життєві зв`язки були порушені, що є очевидним.
При розмірі моральної шкоди, суд враховує обставини справи та з урахуванням засад розумності та справедливості вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягнути 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
 Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «…Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб».
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
В статті 23 ЦК України, зазначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
 Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що спростовують помилкові висновки суду першої інстанції, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).
Відповідно до статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Як убачається, звертаючись до суду з позовом  позивачем сплачено 840 грн. за вимоги про відшкодування моральної шкоди та 2761,68 за відшкодування матеріальної шкоди, при подачі апеляційної апеляційної скарги позивачем сплачено  5402,52 грн. 
Таким чином та відповідно до частини задоволених вимог на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові  витрати в сумі  2 181,45 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -
                                                           П О С Т А Н О В И В:
            Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
            Рішення  Фастівського міськрайонного суду Київської області від 2 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
            Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
            Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 178 грн. 86 коп.   матеріальної шкоди та 10 000,00 грн. моральної шкоди.
            Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1   2 181 (дві тисячі сто вісімдесят одну) грн. 45 коп. судового збору.
            Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
Повну постанову складено 24 червня 2021 року.
 
Суддя-доповідач
 
Судді: