ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/3044/21                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 червня 2021 року                                                                                             м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді                    Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                 Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтаж-Енергобуд" на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтаж-Енергобуд" до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Певловича, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович, про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтаж-Енергобуд» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимировича, в якому просило:
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича від 12.05.2020 року про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні №62054236;
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича від 12.05.2020 року про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні №62054083.
Ухвалою Київського окружного амдіністративного суду від 23 березня 2021 у відкритті адміністративного провадження відмовлено.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд першої інстанції керувався тим,  що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом оскарження є рішення приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П., що винесено в рамках примусового виконання наказу, виконавчого листа Господарського суду у господарській справі № 911/3306/15, прийнятого відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.
Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтаж-Енергобуд» звернулось  до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Обгрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі доводи, апелянт зазначає, що судом першої інстанції протиправно не враховано ту обставину, що наявність порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців,  передбаченого частиною другою   статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»   та   статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України   свідчать про те, що відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржувана ним ухвала суду прийнята за неповно встановлених обставин та з порушенням норм процесуального права.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2021 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою позивача, встановлено строк для подання відзиву на неї та призначено справу до розгляду у письмовому провадженні.
Відзив відповідачем не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в      законі      на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтаж-Енергобуд» у даній справі оскаржує постанову про стягнення з боржника    основної винагороди у виконавчому провадженні №62054236, №62054083 з примусового виконання    наказу №911/3306/15 виданого 06.04.2017 Господарським судом Київської області та виконавчого листа №911/3306/15, виданого 06.04.2017 Господарським судом Київської області.
Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною цих функцій (пункти 1, 2 частини першої   статті 4 КАС України).
Згідно   статті 19 КАС України      юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи в публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
У пункті 7 частини першої   статті 4 КАС України   визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.
Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.
Наведене нормативне регулювання визначає, за якими критеріями певні спірні правовідносини належить відносити до тих, на які поширюється або не поширюється юрисдикція адміністративних судів. Вияв і вибір ознак належності спору до відповідної юрисдикції суду в кожному конкретному випадку має провадитися із суб`єктного складу спірних правовідносин, суті та юридичної природи фактичних передумов конфлікту і, що головне, змісту правовідносин між їх суб`єктами, характеру життєвої ситуації, яка вимагає застосування саме тих відповідних їй положень права, які на твердій публічній владній підставі неодмінно призведуть до правового, обґрунтованого, переконливого і справедливого вирішення життєвої ситуації (правового явища).
В даному випадку, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спір у цій справі не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції, оскільки предметом оскарження є дії державної виконавчої служби, пов`язані з виконанням рішення (наказу) господарського суду. До повноважень цього суду відноситься контроль за виконанням ухваленого ним судового рішення на стадії виконавчого провадження, зокрема й за діями державного виконавця.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно із частиною другою   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Відповідно до   статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»   виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені   Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього   Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього   Закону   підлягають примусовому виконанню.
У пункті 1 частини першої   статті 3 цього Закону   передбачено, що рішення підлягають примусовому виконанню, зокрема, на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно частини першої   статті 5 Закону №1404-VIII   примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).
Відповідно до частини першої статті   14, частин першої, другої   статті    15 Закону №1404-VIII   учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей   176,   177   і   229 Кримінального кодексу України,   статті 512 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої, пункту 6, 8 частини третьої   статті 18 Закону №1404-VIII   виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час здійснення виконавчого провадження виконавець має право накладати арешт на майно боржника; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням.
Відповідно до частин першої, другої   статті 74 Закону № 1404-VIII   рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Згідно   статті 339 Господарського процесуального кодексу України   сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього   Кодексу, порушено їхні права.
Згідно з частиною першою   статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
З матеріалів справи встановлено, що рішенням Господарського суду Київської області від 06.04.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтаж-Енергобуд» задоволено в повному обсязі: в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «МОНТАЖ-ЕНЕРГОБУД» за Кредитним договором №524Ю від 21.10.2013 року в загальній сумі 5430643,29 грн., з яких: 1979197,68 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 1092469,69 грн. прострочених відсотків, 2358975,92 грн. на користь Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» звернути стягнення на предмет іпотеки по Договору іпотеки від 21.10.2013 року № 2221: нежитловібудівлі під житло для робітників та службовців з улаштуванням на прилеглій території модульних житлових споруд, що складаються з будівлі літ. «А» загальною площею 692,2 кв.м., блоку кімнат літ. «W» загальною площею 556,3 кв.м., погрібу літ. «X» , погрібу літ. «Ф», огорожі №4, 10, 11, і знаходяться за адресою: Київська, обл., Іванківський р-н, смт. Іванків, вул. Проскури Івана, 86 К , та належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «МОНТАЖ-ЕНЕРГОБУД» шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої   Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог   Закону України «Про іпотеку», з встановленням початкової ціни за даними проведеної у справі судової експертизи в сумі 6515922 грн. 
Після надходження на виконання наказу господарського суду державний виконавець починає діяти як публічна посадова особа органу державної влади, реалізовує надані йому законом специфічні владні повноваження з виконання, зокрема, судового рішення. Відповідно до положень частини другої   статті 19 Основного Закону України, частини першої, пункту 1 частини другої   статті 18 Закону №1404-VIII   виконавець повинен здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, повинен вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Такі приписи не обмежують його повноважень на здійснення виконавчих дій, але водночас зобов`язують використовувати свої правомочності таким чином, щоб не порушувати права чи законні інтереси, зокрема, третіх осіб.
Трактування положень частини першої   статті 74 Закону № 1404-VIII   про те, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця можуть бути оскаржені до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом, також орієнтує на розуміння їх таким чином, що якщо порядок оскарження дій чи рішень державного виконавця до господарського суду, не передбачений законом, то до цього суду скарги на дії державного виконавця не можуть подаватися.
Натомість становище, в якому опинилося ТОВ «Монтаж-Енергобуд», характер установлених спірних правовідносин, суб`єктний склад, зміст і правова природа дій та рішень державного виконавця у своїй сукупності дають підстави визнати, що спірні відносини виникли у сфері публічно-правових відносин, пов`язаних з оскарженням дій суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до правил частини першої   статті 287 КАС   рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби також можуть бути оскаржені до адміністративного суду, якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Висновок про необхідність застосування до описаних спірних правовідносин правил адміністративного судочинства випливає із цільового і системного розуміння положень частин першої, другої   статті 74 Закону № 1404-VIII.
Аналогічна правова позиція викладена у постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 826/14603/17.
Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про те, що спір у цій справі не є публічно-правовим і не належить до юрисдикції адміністративних судів, є помилковим. Суд першої інстанції належним чином не визначив характеру спору, суб`єктного складу правовідносин, предмета й підстав заявлених вимог, унаслідок чого дійшов хибного висновку щодо належності спору до юрисдикції господарського суду.
Відповідно до статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України    підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
   Відповідно до частини  3   статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Ураховуючи, що доводи апелянта стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування ухвали Київського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями   242,   308,   310,   312,   320,   322 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтаж-Енергобуд» задовольнити.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року у справі №320/3044/21 скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                 О.М. Кузьмишина

Судді:                                                                                 Л.О. Костюк

                                                                                          О.Є. Пилипенко